КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 376/2334/13-ц Головуючий у І інстанції Віговський С.І.
Провадження №22-ц/824/5317/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішень міської ради, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку,

УСТАНОВИВ:

рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень та визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянкузалишено без задоволення.

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року.

В обґрунтування заяви зазначав, що 22.10.2020 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №000485 йому стало відомо, що в межах вказаного кримінального провадження слідчим СВ Сквирського ВП ГУ НП в Київській області Малишко Н.І. 13.07.2018 року винесено постанову про призначення земельно-технічної експертизи у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 05.10.2018 року № 15175/18-41, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян: ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 АДРЕСА_3 в межах Сквирської міської ради Сквирського району Київської області, затверджена рішенням Сквирської міської ради від 10.12.2009 № 1067-36-V в частині земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , - не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних станом на 10 грудня 2009 року.

З огляду на викладене, посилався на наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вважав їх істотними для справи обставинами, щоне були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику .

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не дав оцінки наведеним заявником обставинам, які містять ознаки нововиявлених, оскільки спростовують факти, покладені в основу судового рішення, не були відомі йому раніше та встановлені лише в 2018 році.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України від учасників справи не надійшло.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , та його представник - адвокат Ткаченко С.О. в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник Сквирської міської ради Київської області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судом першої інстанції ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рашення зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 376/2334/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року і з цього моменту набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку залишений без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено трирічний строк на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, який в силу ч.3 ст. 424 ЦПК України не підлягає поновленню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини статті 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Разом з тим пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, який підлягає до застосування з урахуванням положень частини першої цієї статті, передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

За умовами частини третьої статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Тобто строк, передбачений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, є преклюзивним та поновленню не підлягає.

Як зазначав ОСОБА_1 , 22.10.2020 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №000485 йому стало відомо, що в межах вказаного кримінального провадження слідчим СВ Сквирського ВП ГУ НП в Київській області Малишко Н.І. 13.07.2018 року винесено постанову про призначення земельно-технічної експертизи у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 05.10.2018 року № 15175/18-41, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян: ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 АДРЕСА_3 в межах Сквирської міської ради Сквирського району Київської області, затверджена рішенням Сквирської міської ради від 10.12.2009 № 1067-36-V в частині земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , - не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних станом на 10 грудня 2009 року.

У зв`язку з викладеним заявник вважав, що строк на подачу заяви ним не пропущено і його слід відліковувати від 22.10.2020 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права ЄСПЛ розглядав неодноразово. У справі «Христов проти України» суд визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка передбачає принцип юридичної визначеності, що є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Відтак, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для перегляду вказаного рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами є неприйнятними, оскільки стороною позивача пропущено процесуальний строк для звернення до суду із відповідною заявою у розумінні частини третьої статті 424 ЦПК України.

Положеннями ст. 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлено, що рішення суду першої інстанції набрало законної сили 3 березня 2014 року.

З огляду на що, строком, до якого позивач мав право подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є 4 березня 2017 року, однак ОСОБА_1 подав таку заяву лише 19 листопада 2020 року.

До того ж, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1)переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Встановлено, що на час ухвалення рішення 25.12.2013 року, яке набрало законної сили 03.03.2014 року, експертного висновку від 05.10.2018 року, з яким позивач ознайомився 22.10.2020 року, ще не існувало і посилання на цю обставину, як ново виявлену, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки у вказаному випадку пройшло більше трьох років з дня набрання рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року законної сили, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Отже, заява про перегляд рішення подана з пропуском трирічного строку на її подання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 424 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 10 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.