ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1738/22 Справа № 210/6356/21 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Споживче товариство «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, яка постановлена суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі продажу та поновлення державної реєстрації.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року вказана цивільна справа передана до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходженням цього майна.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд іншому суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Передаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі продажу та поновлення державної реєстрації, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки юридична адреса відповідача Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива» знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, буд. №76-а кім. №102, що територіально відноситься до Центрального району м. Дніпра, тому справа має розглядатися за загальними правилами підсудності - за місцем знаходженням відповідача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За загальним правилом підсудності, відповідно до ч. 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Натомість, стаття 30 ЦПК України визначає виключну підсудність справ. Зокрема, згідно з частиною 1 вказаної статті позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У разі конкуренції правил підсудності, наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність, мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Предметом спірних правовідносин є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку з нікчемністю договорів купівлі-продажу нерухомого майна та поновлення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (стаття 181 Цивільного кодексу України). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові від 04 грудня 2019 року, справа № 489/2055/19, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. Виключну підсудність установлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина 1 статті 30 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, в даному випадку діють правила виключної підсудності, що регулюються статтею 30 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, передаючи справу за підсудністю, залишив поза увагою положення ч.1 ст. 30 ЦПК України та помилково передав справу на розгляд іншому суду, прийшовши помилкового висновку про те, що вимоги про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі продажу та поновлення державної реєстрації мають розглядатися за загальними правилами підсудності - за місцем знаходженням відповідача.

Крім того, відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Тетяна Миколаївна про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі продажу та поновлення державної реєстрації передано за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 50-51).

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.3,4, 382, 383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року скасувати та направити справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Тетяна Миколаївна про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі продажу та поновлення державної реєстрації до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання про відкриття провадження по справі, згідно вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: