Провадження №: 2/755/2663/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

"15" лютого 2022 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

16.12.2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка 20.12.2021 року була передана у провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

21.12.2021 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання ухвали.

26.01.2022 до Дніпровського районного суду м. Києва на виконання ухвали суду від 21.12.2021 надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви.

На момент укладення кредитного договору, позивач не відносився ні до органів державної влади, ні до органів місцевого самоврядування. Жоден нормативний - правовий акт виданий компетентним органом України з метою врегулювання кредитних правовідносин, не забороняє укладання договорів російською мовою. Таким чином, на момент укладення кредитного договору, будь-які заборони щодо укладення договору російською мовою були відсутні. Тобто, договір підписаний Банком та клієнтом, відповідає вимогам чинного законодавства. Будь-яких заперечень щодо оформлення договору зі сторони клієнта не було, вимоги щодо підписання договору на українській мові теж не було.

Згідно зі ст. 9 ЦПК України та ч. 1ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Частиною 1статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації того), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята ст. 10 Конституції України)

Згідно з частиною першою ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

За ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини 3 статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Рішенням Конституційного Суду України від 28 лютого 2018 року №2р-2018 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03 липня 2012 року №5029-VI, зі змінами, визнаний неконституційним, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч.3 ст.8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що подані судові документи повинні бути викладенні державною мовою. Правова позиція викладена у ухвалі Верховного суду України від 31 березня 2020 року у справі №636/398/19, провадження №61-5685ск20; від 19 березня 2020 року у справі № 629/5741/19, провадження №61-5019ск20; від 02 березня 2020 року у справі №623/4072/19, провадження №61-2581ск20; від 27 лютого 2020 року у справі №638/6372/19, провадження №61-2956ск20.

Відповідно до п.7 Загальних положень Статуту акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» єдиним акціонером банку, якому належить 100 відсотків акцій статутного капіталу банку є держава. Держава набула право власності на 100 відсотків акцій банку 21 грудня 2016 року відповідно до 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2016 року № 961 «Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи (Офіційний вісник України, 2016 р, № 101, ст.3315). Функції з управління корпоративними правами держави в Банку здійснює Кабінет Міністрів України.

Так, ухвала суду про залишення позову без руху містила визначення недоліків, які позивач мав усунути. Позивачу було встановлено строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення їм копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі суду, а саме: надати суду анкету-заяву та умови і правила про надання банківських послуг викладених державною мовою, яка буде відповідати вимогам ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови, як державної»;

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На виконання ухвали суду про залишення позову без руху, позивач не надала суду вищеперераховані докази, які будуть відповідати вимогам ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови, як державної».

Таким чином, позивачем Акціонерним товариством Комерційного банку «Приватбанк», ухвалу суду про усунення недоліків позовної заяви не виконано, а відтак, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, суддя приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», вважається неподаною і повертається заявникові.

Разом з тим, відповідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 9, 185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и л а :

Позовну Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - вважати такою, що не подана, та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: І.В.Коваленко