печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі Ємець Д.О.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Мокрицької К.В. ,

представника відповідача - Соловей С.М. ,

представника відповідача - Хоменко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального (позовного) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України, Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

29.04.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій останні просять суд:

- стягнути солідарно з Міністерства охорони здоров`я та Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 523 525,00 грн. (п`ятсот двадцять три тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень 00 коп.);

- стягнути солідарно з Міністерства охорони здоров`я та Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 301 300,00 грн. (триста одна тисяча триста гривень 00 коп.);

- стягнути солідарно з Міністерства охорони здоров`я та Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.) та ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначають, що 7 жовтня 2020 р. мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була госпіталізована з місця проживання ( АДРЕСА_1 ) до відділення інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», у зв`язку із судомами.

Під час поступлення до Київської обласної клінічної лікарні жодних ознак інфекційного захворювання в ОСОБА_5 не було, рівень сатурації був 98%, ПЦР тест на SARS-COV-2 COVID-19 був негативний, даних за наявність вогнищево-інфільтрованих змін в легенях не виявлено.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_5 була переведена для лікування до інсультного центру Київської обласної клінічної лікарні.

Під час знаходження ОСОБА_5 в загальній палаті інсультного центру не було ні обмежено та ні заборонено відвідування хворих, відвідувачам не вимірялась навіть температура тіла, медичний персонал ходив зі спущеними масками. Фактично жодних рекомендацій МОЗ, органів місцевого самоврядування та Кабінету Міністрів України щодо дотримання правил карантину, зокрема, обмеження відвідування лікарень, вимірювання температури тіла відвідувачам, носіння масок медичним персоналом Київська обласна клінічна лікарня не дотримувалась.

15 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 була виписана з лікарні з рекомендацією продовження лікування в стаціонарі за місцем проживання з діагнозом: вогнищеве ураження головного мозку: об`ємне утворення лівої скроневої області в області гіпокампа; стан після епістату (07.10.2020); дисциркуляторна, дисметаболічна енцефалопатія ІІІ ст., цукровий діабет тип 2, стадія медикаментозної субкомпенсації, Са правої молочної залози; СПО: мастоктомія (2016); вторинне ураження печінки, токсичний гепатити; синдром цитолізу; ІХС: атеосклеротичний кардіосклероз; СН 0 ст., з показниками: аспартатаміеотрансфераза 70,5 (норма 10-35), аланінамінотрансфераза 40,80 (норма 10-35), білірубін непрямий 17,9 (норма 3,4-13,7), білірубін прямий 11,20 (норма 1-3,4), білірубін загальний 29,10 (норма 5-21), глюкоза 14,5 (норма 3,9-6,1), гаммаглутамілтрансфераза 1051,20 (норма 1-38), калій 1,95 (норма 3,5-5,1) (Додаток № 4, 5). Тобто пацієнта, що потребував стаціонарного лікування, з показниками, що значно нижче або вище норми, було виписано з лікарні, а не переведено в іншу лікарню. В переведенні до іншої лікарні фактично було відмовлено.

Через необхідність продовження безперервного стаціонарного лікування як загального стану так і онкології, того ж дня 15 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 з Київської обласної клінічної лікарні була госпіталізована до відділення інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка». При поступленні до лікарні ОСОБА_5 проходила огляд терапевта, КТ легенів. ОСОБА_5 був зроблений швидкий тест на COVID-19, який виявився негативним, та ПЦР тест на SARS-COV-2 COVID-19, який робиться протягом двох діб. На момент поступлення до МЦ «Добробут -поліклініка» ознак захворювання на COVID-19 в ОСОБА_5 не було.

За добу лікарями МЦ «Добробут -поліклініка» було стабілізовано ряд життєво важливих показників, проводилась інтенсивна терапія, корекція електролітних порушень. 16 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 була переведена до відділення онкології МЦ «Добробут-поліклініка». ОСОБА_5 була доступна контакту, вільно спілкувалась телефоном, достатньо гарно себе почувала, самостійно їла та себе обслуговувала. 17 жовтня 2020 р. до МЦ «Добробут-поліклініка» надійшов результат позитивного результату ПЛР на SARS-COV-2 COVID-19 від 16 жовтня 2020 р. 17 жовтня 2020 р. в ОСОБА_5 розвились явні ознаки хвороби COVID-19: підвищена температура тіла, кашель, низький рівень сатурації 87%, дихальна недостатність. Тобто на момент поступлення ОСОБА_5 до МЦ «Доробут-поліклініка» в неї був наявний SARS-COV-2 COVID-19 та ОСОБА_5 потребувала стаціонарного лікування. Враховуючи слабкий імунітет ОСОБА_5 та інкубаційний період COVID-19 в 2-7 днів, зараження ОСОБА_5 на COVID-19 саме в Київській обласній клінічній лікарні очевидно через недотримання прави карантину лікарнею.

Станом на 17 жовтня 2020 року в м. Києві та Київській області була нестача ліжкомість із забезпеченням кисню в лікарнях. Строк очікування становив до трьох діб. Інформація МОЗ про нібито наявність вільних місць в лікарнях не відповідала дійсності. Так, волонтерськими організаціями, які здійснювали закупівлю кисню в лікарні, було проведено аналіз статистичної інформації МОЗ щодо наявності місць в лікарнях станом на грудень місяць, коли ситуація з рівнем захворюваності покращилась. В статті ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачі вказують, що враховуючи незабезпечення Міністерством охорони здоров`я достатньої кількості ліжкомість, відсутність контролю за лікарнями щодо дотримання правил карантину, недотримання Київською обласною клінічною лікарнею правил карантину, виписки з лікарні особи, що потребувала госпіталізації, необхідність отримання комплексного стаціонарного лікування від COVID-19 та наявність місця для лікування COVID-19 в МЦ «Добробут-поліклініка», Позивачами було прийнято рішення та надано згоду на переведення до стаціонару covid Софія МЦ «Добробут-поліклініка», у зв`язку з отриманням позитивного результату ПЛР SARS-COV-2. До 07 листопада 2020 р. ОСОБА_5 проводилося стаціонарне лікування COVID-19. У зв`язку із захворюванням на COVID-19 будь-яке лікування онкологічного захворювання було протипоказано, згідно висновків засідання мультидисциплінарного онкологічного консиліуму та консультації онколога від 22.10.2020 р. (Додаток № 6). Захворювання на COVID-19 значно погіршило загальний стан ОСОБА_5 . На фоні COVID-19 розвилася бактеріальна інфекція, пневмонія та відбулося прогресування онкологічного захворювання. 07 листопада 2020 р. ОСОБА_5 була переведена до відділення інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка» для лікування наслідків COVID-19 (дихальна недостатність (рівень сатурації без кисню 81%), бактеріальна інфекція, позагоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла в відділенні інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка», внаслідок гострої серцево-судинної недостатності (Додаток № 13, 14).

На переконання позивачів, внаслідок зараження ОСОБА_5 за час стаціонарного лікування в Київській обласній клінічній лікарні (Відповідач 2) на COVID-19 через недотримання прави карантину лікарнею, незабезпечення Міністерством охорони здоров`я достатньої кількості ліжкомість, відсутність контролю за лікарнями в сфері охорони здоров`я щодо дотримання правил карантину, позивачі були вимушені оплачувати лікування COVID-19 та його наслідків в приватній лікарні ТОВ «МЦ «Добробут-Поліклініка».

Вартість лікування в відділенні covid Софія ТОВ «МЦ «Добробут-Поліклініка» склала 469 672,00 грн. (чотириста шістдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят дві гривні 00 коп.) згідно рахунку акту 2916199 від 10.12.2020 р. Вартість лікування в відділенні інтенсивної терапії та онкологічному відділенні ТОВ «МЦ «Добробут-Поліклініка» наслідків COVID-19 (дихальна недостатність (рівень сатурації без кисню 81%), бактеріальна інфекція, позагоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія) склала 355 574,00 (триста п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні 00 коп.) згідно рахунку акту 2901149 від 04.12.2020 р..Загальна сума лікування склала 825 246,00 грн. (вісімсот двадцять п`ять тисяч двісті сорок шість гривень 00 коп.) Вказані суми сплачувались позивачами в касі ТОВ «МЦ «Добробут-Поліклініка» та онлайн в додатку «Добробут» позивачами з власних коштів. ОСОБА_1 було сплачено суму 523 525,00 грн. (п`ятсот двадцять три тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень 00 коп.), ОСОБА_2 було сплачено суму 301 300,00 грн. (триста одна тисяча триста гривень 00 коп.).

Позивачі вказують, що їх матір тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні через захворювання на COVID-19 та лікування наслідків COVID-19, без доступу рідних, можливості бачити дітей та онуків, без можливості лікуватись та наглядатись вдома, отримати спеціальне лікування онкологічного захворювання, та внаслідок COVID-19 померла в лікарні. Відповідно вказані обставини завдавали позивачам значної моральної шкоди. У зв`язку зі смертю матері, її тривалим лікуванням без можливості її побачити, позивачі зазнали значної моральної шкоди, яка виразилася у емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях. Позивачі і тепер відчувають постійний душевний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт через смерть своєї матері, внаслідок чого Позивачі і досі знаходяться у стані постійного стресу та нервозності, втративши мати.

Додаткових моральних страждань позивачам також завдавало і відсутність вільних місць з киснем для лікування COVID-19 та необхідність оплачувати дороговартісне лікування, позичати гроші, вкласти всі наявні доходи та збереження для лікування матері. Внаслідок вказаних обставин позивачам було спричинено моральну шкоду, яку кожен з них оцінює у розмірі 500 000 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Вказане в сукупності послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом з метою відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2021 відкрито провадження у справі та визначено її розглядати за правилами загального позовного провадження.

24.06.2021 представником Міністерства охорони здоров`я України було подано відзив на позовну заяву, в якому останній вказав на безпідставність вимог до Міністерства, а відтак просив відмовити у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

14.07.2021 позивачами було подані додаткові пояснення.

09.09.2021, на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2021, до суду надійшли з ТОВ "МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР "ДОБРОБУТ-ПОЛІКЛІНІКА" витребувані копії медичної документації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період стаціонарного лікування у відділенні інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка», відділенні онкології МЦ «Добробут-поліклініка» та відділенні COVID Софія в період з 15 жовтня по 3 грудня 2020 р., зокрема: виписказ історії хвороби, засвідчена копія історії хвороби, результати ПЦР обстеження на COVID-19, КТ досліджень, результати аналізів з ТОВ "МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР "ДОБРОБУТ-ПОЛІКЛІНІКА" (адреса: 02141, місто Київ, вул. Мишуги, б. 12).

В судовому засіданні позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів - Мокрицька К.В. , Соловей С.М. та Хоменко І.П. просили відмовити у задоволенні позовних вимог, внаслідок їх безпідставності та необґрунтованості.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та у відсутність нез`явившихся осіб.

Суд, заслухавши позицію учасників розгляду, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судовим розглядом встановлено, що 7 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була госпіталізована з місця проживання ( АДРЕСА_1 ) до відділення інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», у зв`язку із судомами.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_5 була переведена для лікування до інсультного центру Київської обласної клінічної лікарні.

15 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 була виписана з лікарні з рекомендацією продовження лікування в стаціонарі за місцем проживання з діагнозом: вогнищеве ураження головного мозку: об`ємне утворення лівої скроневої області в області гіпокампа; стан після епістату (07.10.2020); дисциркуляторна, дисметаболічна енцефалопатія ІІІ ст., цукровий діабет тип 2, стадія медикаментозної субкомпенсації, Са правої молочної залози; СПО: мастоктомія (2016); вторинне ураження печінки, токсичний гепатити; синдром цитолізу; ІХС: атеосклеротичний кардіосклероз; СН 0 ст., з показниками: аспартатаміеотрансфераза 70,5 (норма 10-35), аланінамінотрансфераза 40,80 (норма 10-35), білірубін непрямий 17,9 (норма 3,4-13,7), білірубін прямий 11,20 (норма 1-3,4), білірубін загальний 29,10 (норма 5-21), глюкоза 14,5 (норма 3,9-6,1), гаммаглутамілтрансфераза 1051,20 (норма 1-38), калій 1,95 (норма 3,5-5,1) (Додаток № 4, 5).

15 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 з Київської обласної клінічної лікарні була госпіталізована до відділення інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка». ОСОБА_5 був зроблений швидкий тест на COVID-19, який виявився негативним, та ПЦР тест на SARS-COV-2 COVID-19, який робиться протягом двох діб.

16 жовтня 2020 р. ОСОБА_5 була переведена до відділення онкології МЦ «Добробут-поліклініка».

17 жовтня 2020 р. до МЦ «Добробут-поліклініка» надійшов результат позитивного результату ПЛР на SARS-COV-2 COVID-19 від 16 жовтня 2020 р.

17 жовтня 2020 р. в ОСОБА_5 розвились явні ознаки хвороби COVID-19: підвищена температура тіла, кашель, низький рівень сатурації 87%, дихальна недостатність.

До 07 листопада 2020 р. ОСОБА_5 проводилося стаціонарне лікування COVID-19. У зв`язку із захворюванням на COVID-19 будь-яке лікування онкологічного захворювання було протипоказано згідно висновків засідання мультидисциплінарного онкологічного консиліуму та консультації онколога від 22.10.2020 р.

07 листопада 2020 р. ОСОБА_5 була переведена до відділення інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка» для лікування наслідків COVID-19 (дихальна недостатність (рівень сатурації без кисню 81%), бактеріальна інфекція, позагоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла у відділенні інтенсивної терапії МЦ «Добробут-поліклініка» внаслідок гострої серцево-судинної недостатності, що підверджєуться медичною довідкою.

Так, відповідно до підпункту 4 пункту 5 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, МОЗ України з метою організації своєї діяльності здійснює контроль за діяльністю підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Згідно з статтею 14 Основ законодавства України про охорону здоров`я, реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи виконавчої влади. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють управління комунальними закладами охорони здоров`я, організацію їх матеріально-технічного, кадрового та фінансового забезпечення відповідно до закону.

Аналогічна норма закріплена у статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» управління закладами охорони здоров`я на відповідній території, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення, а також забезпечення доступності медичного обслуговування населенню належить до повноважень відповідних місцевих рад.

Слід зазначити, МОЗ України не є органом управління КНП Київської обласної ради «Київська міська клінічна лікарня», що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 4 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», визначає повноваження місцевих органів виконавчої влади у сфері захисту населення від інфекційних хвороб:

- реалізують державну політику в галузі охорони здоров`я та щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, організовують розроблення і виконання регіональних і місцевих програм з питань захисту населення від інфекційних хвороб, а також беруть участь у розробленні та виконанні державних цільових програм;

- здійснюють контроль за додержанням юридичними і фізичними особами санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних та ветеринарних правил і норм, правил торгівлі та побутового обслуговування населення;

- організовують проведення аналізу епідемічної ситуації в регіоні та контролю за її станом;

- забезпечують комунальні заклади охорони здоров`я, діяльність яких пов`язана з лікуванням і профілактикою інфекційних хвороб, кадрами, фінансовими та матеріально-технічними ресурсами;

- інформують населення через засоби масової інформації про епідемічну ситуацію в регіоні та здійснювані протиепідемічні заходи;

- вирішують питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення лікувально-профілактичних і протиепідемічних заходів та робіт, пов`язаних з ліквідацією епідемій та спалахів інфекційних хвороб;

Крім того, відповідно до вимог пункту 44 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, обласним, Київській міській державним адміністраціям:

- вживати заходів до збільшення кількості тестувань у разі, коли середня кількість тестувань методом полімеразної ланцюгової реакції та імуноферментного аналізу на території регіону становить менш як 32 тестування на 100 тис. населення протягом останніх семи днів;

- забезпечити у закладах охорони здоров`я централізоване постачання медичних газів, встановлення додаткових кисневих магістралей для забезпечення лікування пацієнтів, хворих на COVID-19, не менше 80 відсотків ліжкового фонду, призначених для лікування таких хворих;

- забезпечити резервування для лікування пацієнтів, хворих на COVID -19, не менше 30 відсотків ліжкового фонду області, м. Києва.

Враховуючи приписи чинного законодавства, повноваження щодо матеріально-технічного забезпечення закладів охорони здоров`я, в тому числі ліжко-місцями, та забезпечення доступності медичного обслуговування населенню належать до повноважень відповідних місцевих рад та органів виконавчої влади, що спростовує твердження позивача.

Відповідно до статті 22 Основ законодавства України про охорону здоров`я держава через спеціально уповноважені органи виконавчої влади здійснює контроль і нагляд за додержанням законодавства про охорону здоров`я, державних стандартів, критеріїв та вимог, спрямованих на забезпечення здорового навколишнього природного середовища і санітарно-епідемічного благополуччя населення, нормативів професійної діяльності в сфері охорони здоров`я, вимог Державної Фармакопеї, стандартів медичного обслуговування, медичних матеріалів і технологій.

З урахуванням зазначених вимог законодавства наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.09.2012 № 752, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1996/22308, затверджено Порядок контролю якості медичної допомоги, відповідно до якого контроль якості надання медичної допомоги здійснюється шляхом застосування методів зовнішнього та внутрішнього контролю якості медичної допомоги, самооцінки медичних працівників, експертної оцінки, клінічного аудиту, моніторингу системи індикаторів якості, атестації/сертифікації відповідно до вимог чинного законодавства України та законодавства Європейського Союзу.

Внутрішній контроль якості надання медичної допомоги здійснюється керівництвом закладів охорони здоров`я та або медичними радами закладів охорони здоров`я в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема шляхом контролю за кваліфікацією лікарів, молодших спеціалістів з медичною освітою та професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у закладі охорони здоров`я; самооцінки медичних працівників: організації надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я; моніторингу реалізації управлінських рішень; моніторингу дотримання структурними підрозділами закладу охорони здоров`я стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів; моніторингу системи індикаторів якості медичної допомоги: вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги.

Зовнішній контроль якості надання медичної допомоги здійснюється органами державної виконавчої влади в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема шляхом контролю за дотриманням ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики, проведення акредитації закладів охорони здоров`я, атестації лікарів, молодших спеціалістів з медичною освітою, професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у системі охорони здоров`я, проведення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги.

Відповідно до Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України, затвердженого наказом МОЗ України від 05 лютого 2016 року № 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 року за № 285/28415 (далі - Положення про КЕК МОЗ), клініко-експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України - є консультативно-дорадчим органом, діючим на постійній (без виїзду на місце конкретного випадку) або тимчасовій основі (у разі виїзду на місце конкретного випадку), що утворюється для колегіального розгляду звернень фізичних та юридичних осіб, правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань профілактики, діагностики, медичного лікування, реабілітації, оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за конкретними випадками у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність у сфері охорони здоров`я у відповідній адміністративно-територіальній одиниці України.

Відповідно до пункту 3 Положення про КЕК МОЗ, клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування КЕК МОЗ України проводиться у разі незгоди заявника з висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Наряду з вказаним, під час судового розгляду встановлено, що позивачі не скаржилися на неякісне надання медичної допомоги КНП Київської обласної ради «Київська міська клінічна лікарня». Також позивачі не зверталися до ДОЗ Київської обласної державної адміністрації для проведення КЕО.

Відповідно до вимог Положення, КЕО МОЗ щодо надання медичної допомоги КНП Київської обласної ради «Київська міська клінічна лікарня» не проводилось.

Встановлені обставини вказують на те, що права позивачів не були порушенні Міністерством, оскільки позивач самостійно користується наданими правами у порядку встановленому законодавством.

Також, позивачі вимоги щодо матеріальної шкоди, обґрунтовують тією обставиною що внаслідок недостатньої кількості ліжкомісць, після виписки своєї матері з КНП Київської обласної ради «Київська міська клінічна лікарня», з діагнозом ураження головного мозку, позивачі змушені були звернулись до МЦ «Добробут» для лікування COVID-19.

Доказами, що надані позивачами, а саме Епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 107646/10325 від 15.10.2021 ОСОБА_5 , вбачається, що пацієнтка була виписана для продовження лікування в умовах стаціонару за місцем проживання в КНП «Вишнівська міська лікарня» ВРМ Києво-Святошинського району Київської області.

Випискою з карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 МЦ «Добробут -Поліклініка» на сторінці 2 зазначено, « …Знаходилась на стаціонарному лікуванні у обласній лікарні з 07.10.20 по 15.10.20. Родичі пацієнтки наполягли на переведенні пацієнтки в інший лікувальний заклад».

Відповідно до статті 8 Основ законодавства про охорону здоров`я, Держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги.

В той же час, стаття 38 Основ законодавства про охорону здоров`я вказує, що кожний пацієнт має право на вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Позивачі скористались своїм правом гарантованим статтею 38 Основ законодавства про охорону здоров`я та самостійно обрали заклад охорони здоров`я, у якому лікувалась ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 2 Публічного договору про надання медичних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», зобов`язується надати медичні послуги Замовнику, а Замовник зобов`язується оплатити їх у порядку та на умовах, визначених даним Договором. Перелік та вартість медичних послуг визначається у відповідності до Прейскуранту цін Виконавця, що розміщений на Сайті Виконавця та безпосередньо у місцях провадження діяльності Виконавця.

Доказами, що містяться в матеріалах справи підтверджується, що для отриманням медичної допомоги в умовах КНП «Вишнівська міська лікарня» ВРМ Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 не зверталась, а позивачами був свідомо обраний заклад охорони здоров`я, який надає платні послуги.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Окрім цього, що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 267, Міністерство охорони здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах:

- епідеміологічного нагляду (спостереження), імунопрофілактики, промоції здорового способу життя та запобігання факторам ризику, попередження та зниження рівня вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення, безпеки харчових продуктів, регламентації факторів середовища життєдіяльності населення, гігієнічної регламентації небезпечних факторів, створення національної системи крові, управління системою якості щодо безпеки крові, біологічної безпеки та біологічного захисту, боротьби із стійкістю до протимікробних препаратів, реагування на небезпеки для здоров`я та надзвичайні стани в сфері охорони здоров`я, а також забезпечення формування державної політики у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення;

- розвитку медичних послуг, впровадження електронної системи охорони здоров`я, забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення;

- технічного регулювання медичних виробів, медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують, косметичної продукції;

- забезпечення населення якісними, ефективними та безпечними лікарськими засобами, створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, а також безпечних медичних виробів та косметичної продукції;

- розвитку кадрового потенціалу системи охорони здоров`я, вищої медичної, фармацевтичної освіти та науки.

Як зазначалось вище, не є органом управління КНП Київської обласної ради «Київська міська клінічна лікарня».

Зазначений заклад охорони здоров`я є самостійною юридичною особою. Згідно положень частини третьої статті 176 Цивільного кодексу України держава не відповідає за зобов`язаннями Автономної Республіки Крим і територіальних громад.

Одночасно, відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Положеннями статті 96 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Стаття 8 Основ законодавства про охорону здоров`я визначає, що у разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).

У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 вказаної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:

наявність такої шкоди,

протиправність діяння її заподіювача,

наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не зазначено і не обґрунтовано обов`язкових для доказування вищезазначених складових.

До того ж, аргументація суми моральної шкоди не підпадає під принципи розумності і справедливості, так як не надано жодного доказу в її обґрунтування.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Документи, що долучені до матеріалів справи лише підтверджують факт захворювання та проведеного лікування та оплати медичних послуг матері позивачів.

Недоведення тих чи інших обставин є підставою для відмови в задоволенні позову.

В даному випадку позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями з боку відповідачів, які це спричинили. Крім того, позивачем не надано жодних доказів завдання їй моральної шкоди та необґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи та покази свідків, не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.ст.77-81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України, Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде складено та підписано 07 лютого 2022 року.

Суддя Т.Г. Ільєва