Провадження № 6/243/74/2022
Справа № 243/5062/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №12 м. Слов`янська Донецької області заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. В обґрунтування вимог було зазначено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2016 року у цивільній справі 243/5062/16-ц, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3.,Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно із п. 1 Передавального акта від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є Акціонерне товариство «Альфа Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа- Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Просить суд замінити стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» у справі № 243/5062/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, що не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони у разі правонаступництва у порядку ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2016 року по справі №243/5062/16-ц були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №200/2-149 від 06.06.2008 та стягнуто заборгованість у розмірі 668925,15 грн. та судові витрати у сумі 10801,00 грн.

На підставі вказаного рішення суду 16 листопада 2016 року Публічним Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк» отримано виконавчий лист.

Згідно із Рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3.,Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення ч. 1ст. 512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3ст. 656 ЦК); дарування (ч. 2ст. 718 ЦК); факторингу (гл73ЦК).

Згідно з ч. 5 ст. 15 закону "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 закону "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі N 6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення від 19.03.97 у справі "Hornsby v. Greece", п. 40).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що АТ «Альфа-Банк» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором № 200/2-149 від 06.06. 2008 року, що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Також, згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

У відповідності з положеннями ст. 124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства в України є обов`язковість судового рішення. Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України.

Статтею 512 ЦК України, передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 510ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовим захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд наголосив, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», та у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91».

Наведені заявником обставини, на думку суду, дають підстави для визнання поважними причини пропуску останнім встановленого законом строку, оскільки вони є об`єктивно обумовленими та не свідчать про умисну недбалість заявника.

За таких підстав суд дійшов висновку, що заява АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є обґрунтованою та підлягає задоволенню, окільки причина пропуску строку для його пред`явлення є поважною.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 442, 443 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження зі стягувача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , місце знаходження: м. Київ, вул. Васильківська, 100, у цивільній справі № 243/5062/16-ц, за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поновити Акціонерному товариству «Альфа-Банк», пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі №243/5062/16-ц, за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва