Дата документу 09.02.2022 Справа № 331/4522/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4522/19 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження №22-ц/807/136/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Ящук Олени Валеріївни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Лишенка Сергія Сергійовича до ОСОБА_1 , треті особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Спірідонова Марина Ашурівна, ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ,треті особа Четверта запорізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Спірідонова Марина Ашурівна, ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 , до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому стало відомо, що вказана квартира була відчужена ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 22 серпня 2015 року ОСОБА_5 відчужив квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , яка 29 березня 2016 року відчужила вказану квартиру ОСОБА_3 . Позивач зазначав, що укладений 19 серпня 2015 року від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки вказаний правочин був учинений після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Указуючи на те, що внаслідок відчуження квартири АДРЕСА_1 були порушені права ОСОБА_2 як спадкоємця після ОСОБА_4 , позивач, у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним укладений 19 серпня 2015 року від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вказаної квартири, визнати за ним право власності на спірну квартиру, витребувати на свою користь квартиру АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_3 , скасувавши державну реєстрацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року (справа № 331/8204/16-ц), яке залишено без змін Постановою апеляційного суду Запорізької області від 12 вересня 2018 року, визнано договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , укладений 19 серпня 2015 року між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., зареєстрований в реєстрі за № 1059, недійсним. Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано на користь ОСОБА_2 нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , із незаконного володіння ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3126,00 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 12 вересня 2018 року залишено без змін.

На виконання ухваленого рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року позивач звернувся до компетентного органу для здійснення реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, проте від державного реєстратора отримав відмову з посиланнями на те, що відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з 01 листопада 2017 року зазначена інша фізична особа відмінна від ОСОБА_3 . Станом на 03 жовтня 2019 року власником квартири за вказаною адресою, починаючи з 01 листопада 2017 року, є інша особа- ОСОБА_1 , який за договором купівлі- продажу придбав квартиру у ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що факт постійного незаконного перепродажу спірного нерухомого майна свідчить про навмисні дії продавців квартири з метою позбавлення його можливості отримати право фактично володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.З урахуванням викладеного, просив :

визнати договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , укладений 01 листопада 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М. А., зареєстрований в реєстрі за № 2603, недійсним;

витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 .

Крім того, позивачем надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести, який складається з таких витрат : 3 126,00 грн. сума судового збору за подання позову ; 384,20 грн. сума судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 4 250,00 грн. сума витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 , - задоволено.

Визнано договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , укладений 01 листопада 2017 року між ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М. А., зареєстрований в реєстрі за № 2603, недійсним.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 .Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 9 510 гривень 20 копійок, з яких : судовий збір на загальну суму 3 510 гривень 20 копійок ; витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 6 000 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Ящук Олена Валеріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на момент посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_1 не був обізнаний про обставини існування цивільно правового спору стосовно цієї квартири та взагалі про можливі права на неї третіх осіб. Жодних обтяжень стосовно цієї квартири не було, що було перевірено приватним нотаріусом у день посвідчення договору.

Крім того, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим позбавив його здійснювати гарантовані йому процесуальні права, зокрема права заявляти клопотання, ставити питання всім учасникам справи, надавати суду власні пояснення, тощо. Також, суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що матеріали справи не містять та позивачем не надані жодні докази про те, що ОСОБА_1 діяв як недобросовісний набувач спірного майна.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 адвокат Шокарєва А.В. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційноїї скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Четверта запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, через свого представника адвоката Ящук О.В., що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судової повістки ( т. 3 а.с. 3, а.с. 13 ) до апеляційного суду не з`явилися.

Державний нотаріус четвертої запорізької державної нотаріальної контори просить проводить розгляд судового засідання за відсутності представника нотаріальної контори (т.3 а.с. 18).

На адресу апеляційного суду 09 лютого 2022 року надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ящук О.В. про відкладення розгляду справи через перебування представника ОСОБА_1 , адвоката Ящук О.В. на лікарняному ( т. 3 а.с.46 ).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та його представник адвокат Ящук О.В. одержали судову повістку про виклик у судове засідання.

Із клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ящук О.В., яке надійшло на адресу апеляційного суду 09 лютого 2022 року вбачається, що представник адвокат Ящук О.В не може з`явитися до апеляційного суду у зв`язку з перебуванням на лікарняному на підтвердження зазначених обставин будь яких доказів не надала.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було відкрито апеляційним судом 17 вересня 2021 року. Тобто, сторони були завчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, колегія суддів зауважує, що представник ОСОБА_1 адвокат Ящук О.В. не була позбавлена можливості вжити заходів для забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів.

Враховуючи, що справа в провадженні суду першої інстанції знаходилась з жовтня 2019 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрите у вересні 2021 року, ОСОБА_1 та його представник адвокат Ящук О.В. реалізували своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду ( статті 371 ЦПК України) апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності учасників справи позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Ящук О.В., які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що квартира АДРЕСА_1 була відчужена ОСОБА_5 на підситаві недійсного правочину, у зв`язку з чим були порушенні спадкові права ОСОБА_2 , в подальшому зазначена квартира була неоднарозово перепродана, тому позивач, як особа, що прийняла спадщину, має право витребувати це майно від добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з нступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлеому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспюрюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 на випадок смерті розпорядився належним йому майном, склавши 27 квітня 2013 року заповіт, за яким усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, у тому числі належна йому на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_2 . Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Грибачовою Л. Д. та зареєстрований у реєстрі за № 2-160.

17 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 .

При оформленні спадкових прав позивачу стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченком В. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1059, зазначена у заповіті квартира відчужена ОСОБА_5 . Продавцем у договорі вказано ОСОБА_4

22 серпня 2015 року ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_1 відчужена на користь ОСОБА_6 29 березня 2016 року ОСОБА_6 відчужила вказану квартиру ОСОБА_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року у справі № 331/8204/16-ц позов ОСОБА_7 , яке без змін залишено Постановою апеляційного суду Запорізької області від 12 вересня 2018 року, задоволено частково.

Визнано договір купівлі - продажу квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , укладений 19 серпня 2015 року між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., зареєстрований в реєстрі за №1059, недійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувано на користь ОСОБА_2 нерухоме майно, квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , із незаконного володіння ОСОБА_3 . Вирішено питання про судові витрати В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 12 венресня 2018 року залишено без змін.

01 листопада 2017 року ОСОБА_3 відчужив квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на підставі договору купівлді-продажу від 01 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Спірідоновою М. А., зареєстрований в реєстрі за № 2603.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року у справі № 331/8204/16-ц позов ОСОБА_2 , яке без змін залишено Постановою апеляційного суду Запорізької області від 12 вересня 2018 року, визнано договір купівлі - продажу квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , укладений 19 серпня 2015 року між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., зареєстрований в реєстрі за №1059, недійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувано на користь ОСОБА_2 нерухоме майно, квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , із незаконного володіння ОСОБА_3 . Вирішено питання про судові витрати В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року та Постанову апеляційного суду Запорізької області від 12 венресня 2018 року залишено без змін.

Тобто, вищезазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України) .

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через незаконне відчуження спірної квартири був позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, а саме оформити право власності на спірну квартиру після відкриття спадщини, тому рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року було визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника.

Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, ОСОБА_2 з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, передбачене статтею 388 ЦК України.

З огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 була відчужена усупереч волі ОСОБА_4 , вираженій ним у заповіті від 27 квітня 2013 року, та поза волею позивача, який прийняв спадщину після ОСОБА_4 , суд дійшов обґрунтованого висновку про витребування вказаної квартири з володіння ОСОБА_1 на користь позивача.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що внаслідок незаконного відчуження квартири АДРЕСА_1 були порушені спадкові права ОСОБА_2 на вказану квартиру після ОСОБА_4 , суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про витребування вищезазначеної квартири від добросовісного набувача на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлеий про дату, час і місце розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки факт отримання судової повістки в судове засідання на 09 липня 2021 року на 10.00 годину підтверджується розпискою про отримання судової повістки ОСОБА_1 , про що свідчить його особистий підпис ( т. 2 а.с. 178). Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ящук О.В. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою дитини надійшло на адресу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 09 липня 2021 року о 11 годині 50 хвилин, про що свідчить відмітка суду ( т. 2 а.с. 193), тобто після закінчення розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо відсутності підстав для витребування спірної квартири від добросовісного набувача, зводяться до переоцінки доказів та помилкового розуміння заявником вимог чинного законодавства. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, а також були оцінені у рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року у справі № 331/8204/16-ц, яке було предметом перегляду судом апеляційної та касаційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші наведені у апеляційні скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2021 року, оскільки суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до стьатті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Ящук Олени Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2021 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 16 лютого 2022 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.