Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1626/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська міська рада Київської області звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про скасування реєстрації права власності, мотивуючи тим, що 14 липня 2021 року до Білоцерківської міської ради надійшла службова записка управління регулювання земельних відносин Білоцерківської міської ради, з якої вбачається, що 29 квітня 2021 року на сесії міської ради прийнято рішення № 639-12-VIII «Про розгляд заяви щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності в оренду фізичній о собі-підприємцю ОСОБА_1 », яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності в оренду за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0070 га, оскільки пакет документів викликав сумнів в їх достовірності. Так, згідно поданого пакету документів ОСОБА_1 та інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , 19 грудня 2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 54,9 кв.м., рік побудови 1991, що суперечить чинному законодавству, раніше прийнятим рішенням Білоцерківської міської ради та договору особистого строкового сервітуту, оскільки ОСОБА_1 , на підставі сумнівних документів, здійснив державну реєстрацію речового права власності на тимчасову споруду, під виглядом нежитлової будівлі, нібито побудованої в 1991 році. Білоцерківська міська рада зазначає, що внаслідок таких неправомірних дій відповідачем грубо порушено права Білоцерківської міської територіальної громади. Так, станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 , згідно інформації у Державному реєстрі речових прав, має право власності фактично на тимчасову споруду що дає йому можливість відчужити цей об`єкт. Отже, виникає реальна загроза що під час розгляду справи у суді відповідач може продати спірний об`єкт. Враховуючи вищевикладене заявник вбачає обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення заходів у даному випадку до відкриття провадження по справі, є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться виконання майбутнього рішення суду. А тому, просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна літери «А» 1991 року побудови, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 103); заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо користування, володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна літери «А» 1991 року побудови, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 103); заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна, об`єктом нерухомого майна літери «А» 1991 року побудови, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 103).

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; іншими заходами.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на вимоги ч.3 ст.150 ЦПК України та враховуючи зазначені вище роз`яснення постанови Пленуму, суд вважає, що вимоги Білоцерківської міської ради в частині заборони ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо користування, володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна літери «А» 1991 року побудови, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 103) та заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, задоволенню не підлягають, оскільки вжиття таких заходів забезпечення позову може перешкодити господарській діяльності або призвести до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності відповідача ОСОБА_1 , який відповідно до закону зареєстрований з 04.10.2006 року як фізична особа-підприємець, що в свою чергу може призвести до понесення певних збитків у господарській діяльності відповідача.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів в частині накладення арешту на об`єкт нерухомого майна літери «А» 1991 року побудови, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 103), оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна літери «А» 1991 року побудови, загальною площею 60.5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 103)

В задоволенні решти вимог відмовити.

Дані стягувача: Білоцерківська міська рада Київської області (адреса: вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, кв. 42, м. Біла Церква, Київська обл., 09117, ).

Дані боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Про виконання ухвали проінформувати Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяБ. І. Кошель