КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року місто Київ.

Справа 754/13445/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/442/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого здійснює повноваження секретаря судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року (ухвалене в складі судді Таран Н.Г.повний текст рішення складено 05.08.2021 року)

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛХ АВТО», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві, про визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат - Шевченко М.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «ОЛХ АВТО», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві, про визнання договорів недійсними. З урахуванням заяви про зміну підстав позову, яка надійшла до суду 28.01.2021 року вказувала, що ОСОБА_2 на початку 2019 року на аукціоні в США за власні кошти для особистих потреб придбав автомобіль марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , синього кольору. Після доставки транспортного засобу в Україну, позивачем особисто було розмитнено даний автомобіль у встановленому законодавством порядку зі сплатою всіх необхідних податків та зборів, а також митних платежів. 20.07.2019 року даний автомобіль було поставлено на облік у Регіональному сервісному центрі МВС у Львівській області за місцем реєстрації позивача, на підтвердження чого ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Тобто, позивач на законних підставах став власником автомобіля марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 . У позивача та відповідача ОСОБА_1 були довірливі відносини. У червні 2020 року, перебуваючи під впливом тяжких обставин, якими стали спроби незаконного кримінального переслідування ОСОБА_2 , як захисника особи, якій було надано правову допомогу під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №00000162 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191,ч. 1 ст. 209 КК України та вжито у правовому полі ряд заходів з метою недопущення незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності, з боку окремих представників правоохоронних органів Львівської області. Ця небезпека мала реальний характер, оскільки полягала у грубому порушені гарантій адвокатської діяльності, ототожнені адвоката з клієнтом, втручанні у приватне життя адвоката, і, як наслідок, закінчилась спробою притягнути позивача до кримінальної відповідальності, що підтверджується врученням повістки з метою оголошення повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, безпідставність та надуманість існування яких була доведена позивачем, як захисником у згаданому кримінальному проваджені. Зважаючи на небезпеку ситуації, що склалася в цілому, враховуючи той факт, що на повному утриманні позивача перебували дружина та двоє неповнолітніх дітей, з метою збереження майна, ОСОБА_2 , з огляду на наполегливі рекомендації ОСОБА_1 , було укладено фіктивний правочин, метою якого було збереження належного позивачу автомобіля BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 . Даний правочин був укладений фіктивно, про людське око, без жодної мети щодо настання реальних правових наслідків, на вкрай не вигідних для позивача та його сім`ї умовах, внаслідок чого істотно погіршився майновий стан сім`ї позивача. 31.08.2020 року ОСОБА_1 в супроводі працівника поліції, з`явилися на подвір`ї будинку ОСОБА_2 та вивезли (фактично викрали) автомобіль марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , що належить позивачу в невідомому напрямку. При цьому ані ключів, ні документів на автомобіль ОСОБА_2 дані особи не мали, оскільки все знаходилось у позивача. З метою отримання достовірної інформації щодо обставин, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 за ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві було направлено адвокатський запит. У відповідь на запит було надано копії документів, на підставі яких 19.06.2020 року в ТСЦ №8044 РСЦ МВС в м. Києві було проведено перереєстрацію транспортного засобу марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Так, з даних документів вбачається, що 19.06.2020 року начебто між ОСОБА_2 (Комітент) та ТОВ «ОЛХ АВТО» (Комісіонер), в особі ОСОБА_3 було укладено Договір комісії №7820/20/001182 (надалі - «Договір комісії»). Відповідно до умов даного договору Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу: модель BMW Х5 3.0 Універсал - В, 2011 року випуску, колір - синій, № кузова - НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак - НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортного засобу 20.07.2019 року за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме 49 000 грн. 19.06.2020 року між ТОВ «ОЛХ АВТО» (Продавець), в особі ОСОБА_3 , що діяв на підставі Договору комісії №7820/20/001182 від 19.06.2020 року та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7820/20/001182. Відповідно до умов даного Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марка - BMW, модель Х5 3.0 Універсал - В, 2011 року випуску, колір - синій, зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 20.07.2019 року. Проте, укладення вищезазначених договорів було здійснено фіктивно, на вкрай невигідних для позивача та його сім`ї умовах, без жодної мети щодо настання реальних правових наслідків. Крім того, підтвердження формальної мети укладення даних договорів є їх укладення без дотримання особливостей укладання договору комісії, визначених законодавством. Договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, тому правовідносини щодо витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України без оспорювання договору купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не виникли. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛХ АВТО», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві, про визнання договорів недійсними - задоволено.

Визнанонедійсним договір комісії №7820/20/001182 від 19 червня 2020 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ОЛХ АВТО»;

Визнанонедійсним договір купівлі - продажу №7820/20/001182 від 19 червня 2020 року укладений між ТОВ «ОЛХ АВТО», в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Скасованодержавну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на автомобіль марки ВMW X5, 2011 року випуску, кузов НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору 2522,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду 03.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. Вказує, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні обставин справи.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що суд визнаючи фіктивним Договір комісії №7820/20/001182 вказував, що воля власника автомобіля не була спрямована на укладення із ТОВ «ОЛХ АВТО» оспорюваного Договору комісії №7820/20/001182. Проте такі висновки суду не підтверджені належними та допустимими доказами. Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надано оцінки посиланням позивача щодо обставин, які він вважав є підставою для задоволення вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції не вказав, які дії ТОВ «ОЛХ АВТО» свідчили про уникнення наслідків правочину, оскільки сам по собі факт укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу №7820/20/001182 від 19 червня 2020 року свідчить про те, що дії товариства свідчили про досягнення правового результату за договором комісії№7820/20/001182 від 19 червня 2020 року, тому такий правочин не може бути визнано фіктивним. Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надано оцінку з якою ж метою ОСОБА_2 укладав оспорюваний правочин, при цьому сам по собі факт відкриття кримінального провадження не може спонукати особу, в даному випадку АДВОКАТА, на укладення фіктивного договору, з метою нібито збереження майна, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, що підтверджують тяжкі обставини, внаслідок яких позивач змушений був укласти оспорюваний договір комісії.

Звертає увагу на те, що відповідачем придбано спірний транспортний засіб за 20 000 доларів США, ціна, яку зазначив позивач у розмірі 49000 грн, була вказана ним для зменшення податкового навантаження. Згідно п.2.1 договору купівлі-продажу транспортного засобу, передача ТЗ продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Отже, умови договору свідчать про те, що відповідачем проведено повну оплату за указаним договором, а відтак посилання суду першої інстанції на те, що жодних доказів передачі покупцем та отримання продавцем будь-яких коштів за проданий автомобіль матеріали справи не містять. Також, матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчить про недійсність оспорюваних правочинів і, як наслідок, скасування державної реєстрації права власності спірного транспортного засобу.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати від Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області належним чином завірену копію заяви - повідомлення ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.5 ст.185 Кримінального кодексу України від 20 червня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року у відповідності до ч. 2 ст. 365 ЦПК України, встановлено строк для подачі учасниками справи ними відзиву на апеляційну скаргу та міркувань або заперечень щодо заявленого клопотання в 5-ти денний строк з моменту отримання даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

ОСОБА_2 та його представник Шевченко М.О. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.

Позивач на початку 2019 року на аукціоні в США за власні кошти для особистих потреб придбав автомобіль марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , синього кольору.

Відповідно до копії квитанції №0.0.8.1 від 12.04.2019 року ОСОБА_2 на рахунок Одеської митниці ДФС було сплачено 91700,00 грн. в рахунок передоплати за митне оформлення.

20.07.2019 року даний автомобіль було поставлено на облік та видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Тобто, позивач на законних підставах став власником автомобіля марки BMW Х5, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Крім того з матеріалів справи вбачається, що 19.06.2020 року між ОСОБА_2 (Комітент) та ТОВ «ОЛХ АВТО» (Комісіонер), в особі ОСОБА_3 було укладено Договір комісії №7820/20/001182.

Відповідно до умов даного договору Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу: модель BMW Х5 3.0 Універсал - В, 2011 року випуску, колір - синій, № кузова - НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак - НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортного засобу 20.07.2019 року за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме 49 000 грн.

Також, цього ж дня - 19.06.2020 року між ТОВ «ОЛХ АВТО» (Продавець), в особі ОСОБА_3 , що діяв на підставі Договору комісії №7820/20/001182 від 19.06.2020 року та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7820/20/001182. Ціну за яку придбано автомобіль відповідачем - не зазначено.

Відповідно до умов даного Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марка - BMW, модель Х5 3.0 Універсал - В, 2011 року випуску, колір - синій, зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 20 липня 2019 року.

Також судом встановлено, що на підставі вищезазначених договорів відповідач ОСОБА_1 перереєстрував право власності на вказаний автомобіль на себе та отримав нові номерні знаки.

Відповідно до копії акту представників Ради адвокатів Київської області про встановлення фактів порушень професійних прав адвоката вбачається, що 03.06.2020 року приблизно о 09.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 прокурор відділу прокуратури Львівської області - Скіб`як Р.А. посвідчення №046011, працівники СБУ ОСОБА_6 , посвідчення № НОМЕР_4 , ОСОБА_7 посвідчення НОМЕР_5 без будь-якого дозволу власника або користувача жилого приміщення потрапили до нього в середину та почали проводити процесуальну дію, а саме вручення повідомлення про підозру. Повідомлення про підозру пов`язане з професійною діяльністю адвоката (був захисником у кримінальному провадженні).

Наявність вищезазначеного кримінального переслідування, суд визнав тяжкою обставиною, яка змусила позивача укласти фіктивний правочин на вкрай невигідних для позивача умовах.

Також суд вважав встановленою обставину, що укладений позивачем договір комісії є фіктивним, укладений без наміру створення будь-яких наслідків, про людське око з метою виведення майна позивача від ризику подальшого арешту в кримінальній справі, всупереч ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 234 ЦК України, а тому наявні правові підстави для визнання договору комісії недійсним.

Суд також вважав доведеною обставину, що воля власника автомобіля - ОСОБА_2 , не була спрямована на укладення із ТОВ «ОЛХ АВТО», в особі ОСОБА_3 . Договору комісії №7820/20/001182, вчинений комісіонером договір купівлі-продажу автомобіля від власного імені в інтересах комітента є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 234, ст. 215 ЦК України. При цьому, суд вважав встановленою обставину відсутності доказів передачі покупцем та отримання процавцем будь-яких коштів за проданий автомобіль.

Визнаючи недійсними договори комісії та купівлі-продажу суд також врахував пояснення сторін, щодо перебування автомобіля у володінні відповідача після підписання вищенаведених догворів.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, та заслухваши пояснення сторін, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи,які суд вважав встановленими є недоведеними.

Так, щодо безпідставного встановлення судом фіктивності договору комісії та договору купівлі продажу, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, визнання договору недійсним у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Також, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-197цс14 від 21.01.2015 р. і підтримана Верховним Судом у постанові від 08.02.2018 р. у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17).

Матеріалами справи не доведено та суду не надано жодного доказу, що друга сторона правочину комісії та договору купівлі-продажу: ТОВ «ОЛХ АВТО» та ОСОБА_1 не мали наміру створити правові наслідки за вказаними договорами. ТОВ "ОЛХ АВТО" в день укладення договору, повністю його виконало та вчинило від імені позивача правочин купівлі-продажу транспортного засобу з ОСОБА_1 на умовах визначених договором комісії. Суду не надано жодного доказу, що представник товариства знав чи міг знати про те, що воля позивача висловлена, шляхом підписання договору комісії, не відповідала його внутрішній волі. Крім того, суду не надано доказів, що інший учасник правочину ОСОБА_1 не бажав настання будь-яких юридичних наслідків та отримання автомобіля у свою власність. Навпаки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 бажаючи настання правових наслідків здійснив реєстрацію транспортного засобу на своє ім`я, отримав на транспортний засіб нові номера з метою досягнення реального результату щодо переходу права власності на автомобіль, а ОСОБА_2 оплатив всі податки, як продавець транспортного засобу, що визнав в судовому засіданні.

Відповідно до довідки регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві на ас. 26 том перший 19.06.2020 року в ТСЦ за № 8044 було проведено реєстрацію права власності на транспортний засіб марки ВМW , моделі Х5, 2011 номерний знак НОМЕР_6 за відповідачем ОСОБА_1 .

Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 його обманув, скористався тим, що він перебував під кримінальним переслідуванням не можуть бути враховані судом, з огляду на те, що позов про визнання правочину недійсним позивач не заявляв з підстав вчинення його внаслідок обману, а також з огляду на недоведеність факту такого обману в межах даної справи.

Та обставина, що автомобіль після укладення правочину деякий час залишався у позивача не може бути підставою для визнання правочину комісії та купівлі-продажу фіктивними з огляду на те, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 , як покупець транспортного засобу не бажав настання правових наслідків укладеного ним правочину шляхом отримання у власність автомобіля позивача.

ОСОБА_1 пояснив суду, що він погодився дозволити позивачу деякий час користуватись автомобілем, так як у нього у користувані був інший автомобіль, а коли позивач через деякий час відмовився віддати йому автомобіль він звернувся до правоохоронних органів і вчинив всі залежні від нього дії, щоб забрати автомобіль, який на час розгляду справи знаходиться у нього, що підтвердив в судовому засіданні і позивач і відповідач.

Також матеріалами справи доведено, що відповідач забрав автомобіль, який придбав та право власності на який оформив до подачі вказаного позову позивачем.

Щодо укладення правочину під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин. який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставиниі на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того. хто був ініціатором такого правочину

Слід зазначити, що заявлені позивачем в заяві про зміну підстав позову обставини є взаємовиключними. Так, фіктивний правочин характеризується відсутністю волі продавця на настання правових наслідків, а вчинення правочину під впливом тяжкої обставини навпаки має місце тоді коли особа повністю розуміє правові наслідки своїх дій, добровільно вчиняє правочин, але під впливом тяжкої обставини і на вкрай невігідних для себе умовах.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України у справі № 6-551цс16 від 06 квітня 2016 року, правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Серед іншого, на думку Верховного суду України, тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, (постанова Верховного Суду України від 06 грудня 2017 року у справі №6-1968цс17).

Визнаючи доведеним факт наявності у позивача тяжкої обставини, суд виходив з вищенаведених доказів, з яких вбачається про наміри правоохоронних органів вручити позивачу підозру про вчинення злочину.

Разом з тим, наявність таких обставин, докази щодо яких надано, не доводить необхідність проведення відчуження автомобіля позивачем, який є адвокатом, повністю розуміє всі правові механізми захисту в кримінальному провадженні, а також за відсутності будь-якої вини зі свого боку, розуміє наслідки та порядок закриття такого кримінального провадження, навіть якщо йому була вручена підозра.

Також, суд першої інстанції визнаючи недійсним договір купівлі-продажу вказав, що вчинений комісіонером договір купівлі-продажу автомобіля від власного імені в інтересах комітента є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі ч. З ст. 203, ч. 1 ст. 234, ст. 215 ЦК України.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Отже, кваліфікуючими ознаками договору купівлі-продажу є передання (продаж) майна продавцем та оплата (прийняття) такого майна покупцем.

19 червня 2020 року між ТОВ «ОЛХ АВТО» (Продавець), в особі ОСОБА_3 , що діяв на підставі Договору комісії №7820/20/001182 від 19 червня 2020 року та ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7820/20/001182.

Відповідно до п.1.1 умов даного Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марка - ВМV, модель Х5 3.0 Універсал - В, 2011 року випуску, колір - синій, зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 20 липня 2019 року.

У п.3.1 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 49 000 грн.

Відповідно до п.2.1. договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості в момент підписання цього договору.

З огляду на вищенаведені положення договору а також те, що в день підписання договору позивач сам особисто здійснив оплату всіх податкових платежів, а відповідач здійснив перереєстрацію транспортного засобу на себе та змінив номера транспортного засобу, висновок суду про недоведеність оплати вартості придбаного транспортного засобу спростовується наявними в справі доказами.

Відповідач наголошував на тому, що вартість проданого товару була занижена з метою зменшення податкового навантаження, та ним було передано позивачу 20 000 доларів США, разом з тим таких доказів матеріали справи не містять. Відповідач пояснив, що в нього відсутня розписка позивача про отримання від нього 20 000 доларів США за придбаний транспортний засіб.

Посилання на заяву, яку позивач надавав до правоохоронних органів 20 червня 2020 року з приводу викрадення в нього грошей, та зазначення в заяві про те, що 20 000 доларів США він отримав від реалізації власного авто, колегія суддів не приймає з огляду на те, що в заяві, яка була досліджена апеляційним судом конкретно не вказано транспортний засіб який реалізовувався , а позивач заперечував, що саме про спірний транспортний засіб він писав в цій заяві, наполягав на тому, що кошти він отримав від реалізації іншого автомобіля, який раніше мав у власності, кошти від продажу якого в нього зберігалися.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не передання грошей за договором купівлі-продажу може свідчити про невиконання умов договору, однією із сторін, а не про його недійсність з підстав заявлених позивачем.

Отже судом встановлено, що умови, підписаного позивачем договору свідчать про те, що проведено повну оплату за указаним договором, а відтак посилання суду на недоведеність факту передачі грошей є безпідставні.

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчать про недійсність оспорюваних правочинів, а висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим судом обставинам, які позивач не довів.

З огляду на недоведеність недійсності укладених правочинів, не підлягають задоволенню також і вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірний транспортний засіб за відповідачем ОСОБА_1 .

Відповдіно до пункту 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За правилами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначені норми та встановлення апеляційним судом факту недоведеності позивачем обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, а також з огляду на не відповідність висновків суду встановленим обставинам, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову позивачу в позові, останні має компенсувати відповідачу витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3780 грн.

Керуючись статтями 268, 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛХ АВТО», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві, про визнання договорів недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ; за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2022 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик