Постанова

Іменем України

08 лютого 2022 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1012/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

при секретарі Ратушному А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс"

на рішення Подільського районного суду м. Києва

від 05 жовтня 2021 року

в складі судді Захарчук С.С.

у цивільній справі №758/5830/18 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс"

до ОСОБА_1

про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс" (далі - ТОВ "ФК "Вектор Плюс", Товариство) звернувся до суду з позовом, в якому просило звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що з 28.11.2012 Товариство є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить відповідачу. В подальшому дізнався, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2012 у цивільній справі №2-1426/12 в якості забезпечення позову на спірну квартиру був накладений арешт. У зв'язку з накладенням арешту на спірну квартиру він фактично позбавлений свого першочергового права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно приписів ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та можливості скористатися законним правом щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, у зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Як на підставу скасування рішення посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, обґрунтовуючи це тим, що питання щодо скасування заходів забезпечення позову вирішується згідно вимог статті 158 ЦПК України.

Зауважив, що Товариство вже зверталося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою суду від 20.02.2018 відмовлено з тих підстав, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" не є учасником справи, в якій накладено арешт на спірну квартиру, а відтак і не має права на звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Також, в ухвалі від 20.02.2018 суд роз'яснив, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" не позбавлено права звернутися до суду з позовом про зняття арешту з квартири з метою подальшої реалізації прав іпотекодержателя.

За наведених обставин просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Представник позивача - ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без участі скаржника і прохання про врахування письмових пояснень.

В клопотанні ОСОБА_2 також зазначив, що у справі №2-1426/12, в якій ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на квартиру, що є предметом іпотеки, 21 червня 2012 року було ухвалено заочне рішення. У цій справі №2-1426/12 відповідачем була ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 не є відповідачем. Цим заочним рішенням з відповідачки ОСОБА_3 стягнуто борг за договором позики, який укладений не з ОСОБА_1 .

Зауважив, що за таких обставин склалася ситуація, що ОСОБА_1 у справі №2-1426/12 не був а ні відповідачем, а ні боржником. На даний час є боржником перед багатьма іншими кредиторами у інших справах, що не стосується іпотекодержателя ТОВ "ФК "Вектор Плюс". А ухвала у справі №2-1426/12 про накладення арешту постановлена майже 10 років тому, рішенням за якою не стягуються кошти або мано з ОСОБА_1 . Дана ухвала діє протягом тривалого часу та заважає ТОВ "ФК "Вектор Плюс" реалізувати свої права іпотекодержателя.

Просив врахувати дані пояснення та задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника позивача.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

В постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №757/9023/18-ц висловлено наступну правову позицію.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні в справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі №607/15533/17.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що на даний час ТОВ «ФК «Вектор Плюс» є іпотекодержателем спірної квартири і тому накладений з метою забезпечення позову у справі №2-1426/12 арешт на цю квартиру порушує його права, у зв`язку з чим просив звільнити її з-під арешту.

Зважаючи на те, що позивач ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не є учасником справи №2-1426/12 та не є власником майна, пред`явлення ним даного позову про звільнення майна з-під арешту є належним способом захисту його прав.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звертався до Печерського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 30.05.2012 у справі №2-1426/12, в задоволенні якої ухвалою суду від 20.02.2018 відмовлено. При цьому, в ухвалі від 20.02.2018 судом роз'яснено заявнику, що він не наділений право звертатися до суду із такою заявою, оскільки не є учасником справи. Натомість, наділений правом подати позов про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого безпідставно зазначив, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права й не розглянув спір по суті, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, він, як іпотекодержатель, не має можливості скористатися своїм першочерговим правом на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки в позасудовому порядку на підставі умов іпотечного договору.

За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Аналізуючи положення Закону України «Про іпотеку», Верховний Суд у постанові від 10.04.2018 у справі №910/4772/17 зазначив, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

При цьому, відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №826/26460/15.

З урахуванням вищезазначеної правової позиції ВС з`ясуванню підлягає коли зареєстрована іпотека, а саме до чи після накладення арешту на майно.

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2706/0808/88-495.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» 07.08.2008 було укладено іпотечний договір №2706//0808/88-495-Z-1, за умовами якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

За даними інформаційної довідки №86632880 від 10.05.2017 з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право іпотеки за ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ "ФК "Вектор Плюс", зареєстровано за вищевказаним іпотечним договором 07.08.2008 та в цей же день - 07.08.2008 внесено запис про обтяження майна іпотекою (номер запису про обтяження: 12856770 (спеціальний розділ) (а.с. 24-26).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого ПАТ «Сведбанк» відступило Товариству право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у цивільній справі №2-1426/12 ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2012 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що обтяження на предмет іпотеки, за яким іпотекодержателем на даний час є позивач, було зареєстровано значно раніше, ніж була постановлена ухвала про накладення арешту на спірну квартиру, а тому зареєстроване іпотекою обтяження має пріоритет. Відтак, перебування предмету іпотеки під арештом, накладеного ухвалою суду, свідчить про порушення першочергового права позивача на задоволення ним своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. І таке право позивача, з огляду на вищевказані норми закону, підлягає захисту шляхом звільнення іпотечного майна з-під арешту.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

При цьому, колегія суддів зауважує, що задоволення даного позову не є вирішенням питання про наявність підстав для скасування арешту в іншій справі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення в частині і ухвалює в цій частині нове судове рішення.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання у 2018 році позовної заяви з однією вимогою немайнового характеру ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 1 762,00 грн (а.с. 4). Також за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі визначеному законом - 2 643,00 грн (а.с. 144).

Беручи до уваги викладене та те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 405,00 грн (1762+2643).

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс" - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс`до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2012 року у справі №2-1426/12.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вектор Плюс" судовий збір в сумі 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець