Справа № 496/3955/21
Провадження № 2/496/464/22
У Х В А Л А

11 лютого 2022 рокусуддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про не чинення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити такі способи участі ОСОБА_1 , у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : графік побачень (без присутності ОСОБА_2 ) кожні другі вихідні місяця (субота та неділя), кожного року повний місяць літа та два тижні зимою (у період відпустки), оскільки відповідач у справі, чинить перешкоди у спілкуванні та будь-якому контакту з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.08.2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , у цьому шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні скандали дружини, нецензурні образи, приниження, погрози та ревнощі, фактично шлюб розірвався в день народження нашої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, угоди про утримання дитини не досягнуто, ОСОБА_2 забороняє заявнику бачитись з сином та негативно його настроює проти нього. На прохання надати можливість погуляти з сином, купити все шо йому потрібно, дружина каже, шо напише заяву до поліції на те що він хоче його вкрасти, та не в змозі поговорити з сином по телефону, оскільки ОСОБА_2 поставила його в «Черний список». Вже на протязі двох років він фактично не бачив свого сина через неадекватну поведінку відповідача. З ОСОБА_2 вони перестали проживати разом з серпня 2019 року, він приїжджав до свого сина ОСОБА_4 , купував все що йому було необхідно та повністю забезпечував його, та просив відповідача щоб вона давала йому можливість з ним спілкуватись та забирати його до себе, щоб він міг також проживати з ОСОБА_1 , спілкуватись з бабусею та дідусем, рідною тіткою та своїми братами та сестрами, які проживають в м. Одеса, проте постійно отримував відмову та погрози зверненням до органів поліції. Фактично ОСОБА_2 з незрозумілих для позивача причин позбавила не тільки його сина, але й сина батька. Крім того ОСОБА_2 також забороняла йому спілкуватись з донькою від першого шлюбу, з сестрою, його батьками, постійно влаштовували сварки з цього приводу.

10.02.2022 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій він, посилаючись на те, що йому чиняться перешкоди у спілкування з сином, в результаті яких можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу, що вплине на результат розгляду справи та в подальшому може ускладнити виконання рішення суду, просить задовольнити заяву про забезпечення позову та встановити зустрічі батька з сином кожні 2 (другі) та 4 (четверті) вихідні місяця з суботи до неділі без присутності ОСОБА_2 , зобов`язати ОСОБА_2 передавати сина для зустрічі з батьком, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити дії, направлені на перешкоджання позивачу у спілкуванні та вихованні сина. Зважаючи на складний характер відносин між ним та відповідачем, відсутність між ними діалогу через неадекватну поведінку ОСОБА_2 та міжособистісні непорозуміння, вважає, що такі зустрічі мають відбуватися без присутності матері ОСОБА_2 , оскільки конфліктні відносини між батьками не повинні порушувати інтереси дитини та спричиняти на неї негативний вплив. Таким чином, просить суд зобов`язати відповідача передавати дитину для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання батьку у спілкуванні та вихованні дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. За положеннями ч.1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, передумовою звернення до суду з даним позовом є невиконання одним з батьків рішення органу опіки та піклування.

Згідно роз`яснень, даних у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду № 727/3856/18 від 06.12.2018 року, в Постанові Верховного суду № 754/4437/18 від 20.02.2019 року, в ухвалі Верховного суду № 607/10896/19 від 09.09.2019 року.

Разом з тим, суд зауважує, що ОСОБА_1 не зазначено чи звертався він до відповідного органу опіки та піклування з питанням про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини та встановлення графіка побачень батька з дитиною та чи розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням відповідного письмового висновку, документів на підтвердження звернення також не надано.

Таким чином, суд, надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, який майже ідентичний позовним вимогам, а саме зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 та визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні сина: графік побачень (без присутності ОСОБА_2 ) кожні другі вихідні місяця (субота на неділя), кожного року повний місяць літа та два тижні зимою (у період відпустки), виходить із засад розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. При цьому, ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Велика Палата Верховного Суду в рішенні від 28.03.2018 року у справі № 800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надано достатніх та належних доказів того, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною або ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, будь-які докази звернення позивача до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини для вирішення спірного питання між батьками не надано, та приймаючи до уваги, що визначений позивачем спосіб забезпечення позовних вимог фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, суд за відсутності будь-яких відомостей про обставини, що призвели до спору між батьками, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 11.02.2022 року.

Суддя М.Л. Пасечник