РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з 30 квітня 2010 року перебували у шлюбі. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2017 року по справі №569/7809/17 шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу у них є дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідач фактично нехтує своїми батьківськими обов`язками. Він не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для нормального розвитку в соціумі. Батько свідомо самоусунувся від виховання та утримання дитини. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. При цьому, дитина також потребує щоденного харчування, догляду (лікування, оздоровлення, засобів гігієни) та елементів одягу. Все вищезазначене вимагає значних щомісячних витрат. Їй самотужки дуже важко повністю утримувати сина, забезпечувати його всім необхідним, розвивати його природні таланти та здібності, нормально піклуватись про його фізичний та духовний розвиток. Відповідач є працездатним, в нього відмінний стан здоров`я, і він має можливість сплачувати аліменти, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні в нього не має.

02 лютого 2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив позовну заяву задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку). У відзиві вказує, що розуміючи свій обов`язок він надавав позивачу кошти на утримання їх сина в добровільному порядку. Однак ці кошти позивач витрачала на свої особисті потреби. Він тривалий час проводив та проводить із сином, займається його вихованням та розвитком, вони разом проводять вільний час. Однак, позивач почала створювати йому перешкоди у побаченні з сином, а тому він змушений звертатись у Службу у справах дітей із заявою про встановлення режиму спілкування та побачення з дитиною. Зазначає, що він не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини, однак 1/2 від його заробітної плати розміру аліментів погіршить його матеріальне становище, враховуючи те, що він перебуває у громадянському шлюбі. Згідно Довідки про доходи, виданої 27 січня 2022 року, на його ім`я директором ТОВ «М-Астер», він отримує заробітну плату, яка на сьогоднішній день становить 6 800 грн. 00 коп. Із вирахуванням податку з доходів фізичних осіб із його заробітної плати - він отримує заробіток у сумі 5 576 грн. 00 коп. Так, 1/4 від його доходу буде становити 1 394 грн. 00 коп., а 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1 309 грн. 00 коп. Тому, вважає, аліменти у розмірі 1/4 від його доходу є вищим мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з підстав вказаних у відзиві.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 12 жовтня 2010 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини.

ОСОБА_3 працює на посаді менеджера (управителя) із збуту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «М-Астер» та за липень-грудень 2021 року отримав дохід 31 147 грн. 80 коп., що підтверджується довідкою про доходи від 27 січня 2022 року №SМА00000001.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача та спільної дитини сторін захворювань, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення аліментів на утримання дитини в більшому розмірі позивач суду не надала.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 16 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 16 грудня 2021 року по 15 січня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 908 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя О.О. Першко