ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/126/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/878/18 Категорія: 310020000 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 (скаржник), ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Прядки В.М. на додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2021 (повний текст складено 07.12.2021, суддя в суді першої інстанції Смоляр О.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

24.05.2021 представником відповідачів адвокатом Прядкою В.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить стягнути витрати відповідачів на професійну правничу допомогу в сумі 35250,00 грн. з позивача у справі.

При цьому рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.05.2021 у задоволенні позову в цій справі відмовлено.

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2021 вказану заяву представника відповідачів задоволено частково та ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з позивача на користь кожного з відповідачів по 5000,00 грн. у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що саме вказаний розмір витрат є співмірним до предмета спору та складності справи.

30.12.2021 апеляційним судом одержано апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Прядки В.М. на вказане додаткове рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 18050,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. Вказує, що суд протиправно поза межами повноважень з власної ініціативи зменшив розмір витрат на правничу допомогу. Сторони самостійно визначили розмір адвокатського гонорару, який підтверджено доказами. Дана справа була ініційована саме позивачем. Позивач не надала доказів не співмірності витрат відповідачів на правничу допомогу та відповідного клопотання суду не заявляла.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, розгляд цієї справи про стягнення аліментів проводиться у порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 про стягнення аліментів рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.05.2021 залишено без задоволення.

24.05.2021 представником відповідачів адвокатом Прядкою В.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить стягнути витрати відповідачів на професійну правничу допомогу в сумі 35250,00 грн. з позивача у справі, яку додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2021 задоволено частково та стягнуто з позивача на користь кожного з відповідачів по 5000,00 грн. у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

Факт надання адвокатом відповідної правничої допомоги підтверджується угодами про вартість послуг від 03.10.2018, 14.06.2018, 15.07.2020, описами робіт, актами приймання-передачі послуг від 22.12.2020 та від 18.05.2021, квитанціями до прибуткового касового ордеру №№11, 12, договором про надання послуг №107/20.

Апеляційний суд приймає до уваги, що за змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та на залучення експерта.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Згідно з ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Далі, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

При цьому вирішувати питання про співмірність витрат зі складністю справи суд може за клопотанням сторін (ч.5 ст.137 ЦПК України) та із власної ініціативи (ч.3 ст.141 ЦПК України) при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами справи, що спростовує посилання скаржника у справі на те, що суд протиправно поза межами повноважень з власної ініціативи зменшив розмір витрат на правничу допомогу.

Далі, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що в цій справі суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що з позивача на користь кожного з відповідачів у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог слід стягнути по 5000,00 грн. у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, адже саме вказаний розмір витрат є співмірним до предмета спору у справі про стягнення аліментів, враховує особливості доказування в даній категорії справ, складність справи та її значення для сторін.

Слід відхилити апеляційні посилання скаржника у справі на те, що сторони самостійно визначили розмір адвокатського гонорару, який підтверджено доказами, спір ініційовано саме позивачем, яка не надала доказів неспівмірності витрат відповідачів на правничу допомогу, адже вказані доводи не свідчать про те, що витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 35250,00 грн., про що вказує скаржник, є співмірними зі складністю цієї справи про стягнення аліментів та враховують особливості її судового розгляду.

Крім того, скаржник просить повністю скасувати додаткове рішення у справі, в тому числі і в частині відшкодування витрат іншому відповідачу ОСОБА_3 , хоча апеляційну скаргу подано лише в інтересах відповідача ОСОБА_2 , що є помилковим.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2021 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 16.02.2022.

Суддя-доповідач

Судді