РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення права на частку в майні,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 08.08.2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що позивач страждає на хронічні серцево-судинні захворювання, потребує догляду і допомоги. 18.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду). Договір був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М., зареєстрований в реєстрі за №141. Згідно зазначеного договору відповідач взяв на себе зобов`язання довічно утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, доглядом, всім необхідним, медикаментами. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі 1000 грн на місяць. Натомість позивач передала відповідачу у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43 кв.м., житлова площа складає 28,8 кв.м. Починаючи з березня 2018 року відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, які передбачені договором довічного утримання, укладеним між позивачем та відповідачем, не звертає уваги на потреби позивача і стан його здоров`я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Крім того, у позивача почали зникати з квартири особисті речі і вона вимушена була вирішувати питання про заміну замка в дверях. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється. У зв`язку з викладеним, позивач просить розірвати договір довічного утримання від 18.02.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М. у реєстрі за №141. Повернути сторони в первинний стан. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання.

23.01.2019 року ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення права на частку в майні. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з позовними вимогами про розірвання договору не згодна. Вважає за доцільне пред`явити зустрічний позов. 18.02.2015 року між сторонами укладено договір довічного утримання (догляду). За умовами договору ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання довічно утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, доглядом, всім необхідним, медикаментами. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі 1000 грн на місяць. Два роки договір виконувався у сторони відчужувача жодних претензій не було. З березня 2018 року у відчужувача змінилося ставлення до набувача та її чоловіка. Почалися безпідставні звинувачення у крадіжках речей. Відчужувач відмовляється спілкуватися та приймати належне їй утримання. Тому обов`язок по утриманню набувач продовжив виконувати шляхом перерахування коштів. 10.03.2018 року здійснено поштовий переказ на ім`я ОСОБА_1 в сумі 2040 грн, 04.04.2018 року здійснено поштовий переказ на ім`я ОСОБА_1 в сумі 1020 грн. Крім того, в квартирі відчужувача було зроблено ремонт системи опалення та водопроводу. На матеріали було витрачено 7327,38 грн, роботи проводив чоловік позивача ОСОБА_5 . За весь час виконання договору було витрачено 60 тис. грн. Згідно звіту про експерту оцінку, проведену перед укладенням договору, вартість квартири склала 302376 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

05.04.2019 року відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 надала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого вважає, що зустрічний позов ОСОБА_3 є необґрунтованим та безпідставним. Подання зустрічної позовної заяви є не що інше, як спроба уникнути будь-якої відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором довічного утримання від 18.02.2015 року. Просила в задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання права на частку в квартирі відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення права на частку в квартирі прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року клопотання представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про призначення судової будівельно-технічної експертизи залишено без задоволення.

Представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю. Зазначив, що невиконання умов договору набувачем з весни 2018 року полягає в тому, що він не спілкувався з позивачем, не надавав грошової допомоги, не забезпечував потреби позивача у харчуванні, медикаментами, необхідною допомогою. Відповідач відключив у помешканні позивача водопостачання, електро- та газопостачання. Зробив для позивача умови у кватирі, неможливі для проживання, намагався переселити позивача у інше помешкання. Перерахування коштів відповідачем мало місце тільки двічі, весною 2018 року, а з позовом позивач звернувся у серпні 2018 року. Понесені витрати на підтвердження придбання будівельних матеріалів для встановлення додаткових секцій опалення та заміни стояка у розмірі 7327,38 грн сторона позивача не заперечує. Проте, стверджує, що ці матеріали придбані за кошти ОСОБА_1 .

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Первісний позов визнав частково, не заперечував проти розірвання договору довічного утримання з підстав неможливості його подальшого виконання. Обставини, наведені позивачем, щодо виконання умов оспорюваного договору заперечував. Зазначив, що відповідач належним чином виконувала умови договору з моменту його укладення у 2015 році до весни 2018 року. За кошти відповідача були виконані ремонтні роботи системи опалення у квартирі. З весни 2018 року у позивача відбулися прояви психічної хвороби, відношення до відповідача у зв`язку з цим змінилося. З цього часу вона не стала впускати відповідача у квартиру, внаслідок чого умови договору не могли виконуватися. В подальшому ОСОБА_3 покинула квартиру, змінила замки, відповідач не має можливості виконувати умови договору.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Первісний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що після укладення договору довічного утримання, вона як набувач виконувала належним чином свої обов`язки за договором, її чоловік замінив у квартирі змішувачі води, стояк водопостачання до системи опалення та інші роботи. Вона купувала продукти харчування ОСОБА_1 , доглядала за нею, водила до лікарів. Потім внаслідок психічних розладів здоров`я ОСОБА_1 стала не вживати її продукти, звинувачувати її у крадіжках, але погодилася брати кошти. ОСОБА_3 надавала ОСОБА_1 кошти, передачу коштів не фіксувала письмово. З квітня 2018 року позивач відмовилася від її допомоги, квартиру не відкривала, у зв`язку з чим забезпечення за договором не надавалося. Зазначені обставини унеможливлюють подальше виконання нею договору як набувачем. На обґрунтування зустрічного позову зазначила, що понесені витрати на утримання ОСОБА_1 та ремонт її квартири становлять 60 000 грн., що становить 1/5 частину вартості квартири ОСОБА_1 , тому просить визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначені обставини відповідач ОСОБА_3 підтвердила, будучи допитаною в якості свідка. В останнє судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір довічного утримання (догляду), який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М. За умовами договору Відчужувач ОСОБА_1 передала, а набувач ОСОБА_3 прийняла у власність двокімнатну квартиру, що відчужується за даним договором, під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., а набувач ОСОБА_3 зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором.

Згідно п.8 Договору утримання набувач зобов`язана надавати відчужувану довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення та необхідних послуг, які надаються набувачем відчужувачу, складає 1000 гривень на місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувану включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання будь-якої іншої допомоги; забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами та предметами домашнього вжитку, речами, літературою.

Згідно п.11 Договору цей договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від її вини; на вимогу набувача.

Відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому позивач має намір розірвати Договір та повернути квартиру у свою власність.

Разом з передачею права власності на квартиру приватним нотаріусом було зареєстроване обтяження заборона відчуження на нерухоме майно №33799575.

Згідно акту санітарно-технічного стану квартири АДРЕСА_1 , складеного 26.03.2019 року головою ОСББ «Ушакова 68» Можаровою І.Л., перевірено санітарно-технічний стан зазначеної квартири, яка не мала капітального і поточного ремонту більш, як 25 років. Кімнати суміжні (прохідні) загальна площа 43 кв.м. Туалет і ванні суміжні. Часто вода випаровується, накопичується на стінах і стікає на підлогу. Стіни, стеля та поли не фарбувалися 25-30 років. Крани-змішувачі протікали, довелось замінити в ванній. Електромережа в аварійному стані, розетки вирвані, газова колонка не працює. Батареї і вікна не фарбувалися більш як 15 років, у щілини вікон дме вітер. На кухні стоїть посуд, який не митий, в кімнаті знаходяться овочі і консервація. Книги й газети розкидані. Санітарно-технічний стан зазначеної квартири незадовільний.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно до ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно приписів ст.746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Договір довічного утримання (догляду) може бути укладений відчужувачем на користь третьої особи.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

При цьому, положеннями ст.610 ЦПК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням (неналежне виконання).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання.

Основна підстава для розірвання договору пов`язана з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором довічного утримання незалежно від його вини.

Оскільки підставою для розірвання договору довічного утримання закон визначає невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором, доведення (або спростування) зазначених обставин має вирішальне значення для вирішення спору.

Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджується показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що набувач всупереч взятих на себе зобов`язань згідно п.8 договору довічного утримання належним чином не виконує умови договору довічного утримання і не забезпечує харчуванням, надання побутових послуг, забезпеченням належними лікувальними засобами.

Так свідок ОСОБА_9 підтвердила в судовому засіданні, що при відвідуванні ОСОБА_1 вона скаржилася, що особи, які її доглядають, збираються без її бажання вивезти до іншого помешкання, просила не залишати її, допомогти. У квартирі ОСОБА_3 був безлад, не придбано, речі її були зв`язані у вузли, квартира потребувала ремонту, проведення будь-яких ремонтних робіт вона не помітила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила той факт, що позивач просила допомоги оформити документи для розірвання договору з ОСОБА_3 з тих підстав, що перестала виконуватися умови договору, грошові кошти не надаються, намагаються без її згоди виселити її з квартири у інше помешкання. Квартира позивача була у занедбаному стані, потребувала ремонту. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо про заміну стояка опалення в кімнаті квартири за її рахунок. При відвідуванні позивача вона Власових у квартирі не бачила. До ОСОБА_1 приїздила її знайомаОСОБА_11 з чоловіком, готувала позивачу їжу, привозила продукти харчування, забезпечувала необхідними ліками, оскільки ОСОБА_1 за станом здоров`я потребувала медичної допомоги. За коштиОСОБА_10 у 2019 році ОСОБА_1 була прооперована у зв`язку з травмою. Зі слів ОСОБА_1 зрозуміла, що погіршилися стосунки між нею та Власовими через спробу останніх її вивести з квартири у інше помешкання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 при її відвідуванні скаржилася на Власових, що недоглядають за нею, умови договору не виконують. Квартира ОСОБА_1 при відвідуванні свідка була у занедбаному стані, безлад кругом, речі були зв`язані у вузли. Особисто свідок на прохання ОСОБА_1 водила її до стоматолога. ОСОБА_1 скаржилася їй, що з квартири її хочуть вивезти. Відомо, що продукти харчування, забезпечення ліками, санаторним лікування у зв`язку з нервовим зривом із-за спроби переселення, медичний догляд ОСОБА_1 з 2018 року здійснювала ОСОБА_11 , яка тривалий час працювала разом з ОСОБА_1 .

СвідкиОСОБА_8 та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили факт, що від ОСОБА_1 взнали, що вона уклала договір довічного утримання з ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_1 попросила прийти до неї, стала скаржитися на невиконання ОСОБА_3 умов договору, ненадання грошового забезпечення, незабезпечення харчуванням, недоглядають за квартирою, комунальні платежі не платять, ремонтні роботи зробили за її кошти. Потім повідомила, що оскільки (Власова з чоловіком) готують її речі, щоб перевезти її до іншого помешкання, вона їм більше не довіряє, просила допомоги у Гладких. Оскільки ОСОБА_1 з ОСОБА_10 тривалий час разом працювали, підтримували дружні стосунки, відмовити у допомозі її вони не могли. Саме вони, подружжя ОСОБА_12 , сплатили курс лікування ОСОБА_1 у лікарні, понесли витрати за її лікування у зв`язку з травмою руки, а потім ноги. У грудні 2019 року на прохання ОСОБА_1 вони забрали її на святкування Нового року до себе, з того часу вона проживає у них.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала на невиконання відповідачкою умов укладених договорів довічного утримання, тому суд на підставі вказаної заяви, на виконання завдання цивільного судочинства, повинен надати належну оцінку цим обставинам. При цьому саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази виконання умов договору, оскільки не здійснення відповідачкою передбачає відсутність доказів на підтвердження таких посилань.

Свідки сторони відповідача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були прихожанами одного храму, уклали між собою договір довічного утримання. Знають, що ОСОБА_3 постійно купувала продукти для ОСОБА_1 , піклувалася про останню. Спочатку ОСОБА_1 була задоволена доглядом. В подальшому ОСОБА_1 перестала відвідувати храм. ОСОБА_3 стала скаржитися, що ОСОБА_1 безпідставно звинувачує її у крадіжках, не вживає принесені нею продукти харчування, не відкриває їй двері. Зі слів ОСОБА_3 свідкам відомо, що вона надає на виконання договору грошові кошти ОСОБА_1 . Сама ОСОБА_1 стала висловлювати звинувачення у бік ОСОБА_3 щодо крадіжок. Зі слів ОСОБА_3 відомо, що її чоловік змінив усі сантехнічні прибори та систему опалення у квартирі ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини щодо укладення оспорюваного договору. Зазначив, що на виконання його у повному обсязі зі сторони ОСОБА_3 (його дружини) за кошти Власових встановлено у квартирі ОСОБА_1 лічильники водопостачання, крани-змішувачі води, змінено стояки водопостачання до системи опалення. В подальшому ОСОБА_1 на ґрунті психічних розладів безпідставно стала звинувачувати дружину у крадіжках та відмовилася від догляду зі сторони ОСОБА_3 .

У даних правовідносинах належне виконання ОСОБА_3 своїх обов`язків за договором довічного утримання жодними належними та допустимими доказами не підтверджено. Відповідачем доказів про сплату матеріального забезпечення у розмірі 1000 грн з індексацією відповідно до закону щомісячно, окрім 2-х платежів, не надано.

Свідки відповідача та надані стороною відповідача докази не підтверджують належними та допустимими доказами виконання умов договору у повному обсязі, а саме надання щомісячного утримання ОСОБА_1 на суму 1000 грн (з урахуванням індексації). Чеки про грошові перекази 10.03.2018 року на суму 2040 грн та 04.04.2018 року на суму 1020 грн на ім`я позивача від ОСОБА_3 не підтверджують регулярного виконання набувачем договору утримання на час звернення до суду з позовом. Товарні чеки (а.с.23) від 07.09.2017 року, від 21.12.2017 року на суму 7327,38 грн не свідчать про ці витрати понесені відповідачем, оскільки сторона позивача стверджує, що за кошти ОСОБА_1 ці товари придбані.

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків набувачем визначено статтею 756 ЦК України. Так, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Положеннями ст.755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої його було укладено, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 року по справі №759/501/17, зазначив, що тлумачення п.1 ч.1 ст.755 ЦК свідчить про те, що договір утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Приписами ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені під час судового розгляду, застосувавши норми, що регулюють спірні правовідносини, з мотивів наведених вище, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором довічного утримання, а тому первісний позов підлягає задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтями 47,48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

Отже правові наслідки розірвання договору довічного утримання залежать від підстав його розірвання.

Таким чином, набувач вправі припинити договір в судовому порядку тільки в тому випадку, коли через незалежні від нього обставини його майнове становище змінилося настільки, що він не в змозі надати набувачеві належне матеріальне забезпечення, обумовлене в договорі, або за інших певних життєвих обставин коли виникла ситуація, через яку набувач не має можливості в подальшому виконувати умови договору довічного утримання з підстав, які мають істотне значення.

У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

Порушивши питання щодо визнання за набувачем права власності на частину майна відповідно до частини 2 статті 756 ЦК України, позивачка за зустрічним позовом вимогу про припинення договору довічного утримання за неможливості його подальшого виконання з підстав, що мають істотне значення, не заявляла.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Наслідки розірвання договору довічного утримання залежать від підстав його розірвання. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не заявляла вимогу про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання з підстав, що мають істотне значення, внаслідок чого неможливо застосувати правові наслідки, передбачені частиною 2 статті 756 ЦК України, та з урахуванням встановлених обставин щодо неналежного виконання набувачем зобов`язань за договором довічного утримання, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення права на частку в майні слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл витрат суд виходить з наступного.

Оскільки рішення ухвалюється не на користь позивача за зустрічним позовом, понесені ним судові витрати на іншу сторону не покладаються, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що первісний позов підлягає задоволенню суд приймає рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 гривень та на правничу допомогу в сумі 2500,00 гривень, а всього 3204,80 гривень

Керуючись ст.ст.12, 13,76, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 18.02.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М. за реєстровим №141, повернути сторони у первинний стан.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 гривень та на правничу допомогу в сумі 2500,00 гривень, а всього 3204,80 гривень

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення права на частку в майні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 28.01.2022 року.

Суддя: С.І.Майдан