Справа № 471/937/21
Провадження №2/471/21/22
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"15" лютого 2022 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Кравченко Л.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/937/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.06.2018 року ОСОБА_3 отримала від нього у борг 104000 (сто чотири тисячі) гривень, які зобов`язалася повернути до 31.12.2020 року, про що власноруч написала розписку. Однак, у визначений термін борг не повернула, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача 104000, 00 грн. боргу за розпискою, а також 3% річних у сумі 10711,00 грн., та 24497,58 грн. інфляційне збільшення боргу, загальною сумою 139 208 (сто тридцять дев`ять тисяч двісті вісім) гривень 58 копійок.

Під час судового засідання представник позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

06 червня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача кошти у сумі 104000, 00 грн., які зобов`язалася повернути у строк до 31.12.2020 року, про що свідчить власноручно написана позичальником боргова розписка (а.с. 5), оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. А тому письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У наданій суду розписці зазначено, що «я, ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_2 в борг 104000 (сто чотири тисячі) гривень» отже підтверджено факт отримання коштів, а також зазначено термін договору «до 31.12.2020 року».

Отже, боржник отримуючи кошти, розуміла, що вона фактично укладає договір позики.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 крім переданих відповідачу в позику, просив стягнути на його користь 10711,00 грн.- 3 % річних та інфляційне збільшення боргу в розмірі 24497,58 грн. згідно із частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Отже, суд, вважає, що оскільки відповідач не виконав договору позики, оформленого розпискою, у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернув, тому боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу з урахуванням сум, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.

Розмір 3% річних за період прострочення суми становить 10711,00 грн. та 24497,58 грн. інфляційне збільшення боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути борг з урахуванням 3 % річних та індексу інфляції в розмірі 139 208 (сто тридцять дев`ять тисяч двісті вісім) гривень 58 копійок

Також, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1419,26 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг з урахуванням 3 % річних та індексу інфляції в розмірі 139 208 (сто тридцять дев`ять тисяч двісті вісім) гривень 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 1419 (одна тисяча чотириста дев`ятнадцять) гривень 26 копійок.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: с. Петропавлівка Вознесенського району Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2022 року.

СуддяІ.Б. Гукова