ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 635/4476/20

Провадження № 22-ц/818/2028/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Гармаш К.В.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна, ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2021 року, постановлену суддею Савченко Д.М., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особи: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівна, ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу та визнання права власності.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га та заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам, в тому числі приватному виконавцю Бабенко Д.А. вчиняти дії щодо реалізації майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0517, площею 0,0664 га.

В обґрунтування заяви зазначає, що приватний виконавець Бабенко Д.А. має намір реалізувати майно, що належить ОСОБА_2 , відповідачу у справі. Натомість, предметом даного позову є визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га., тобто майно, набуте під час шлюбу сторін. На її думку, реалізація майна унеможливить виконання рішення в разі його задоволення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2021 року заяву представника позивача адвоката Натини А.О. про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664га.

Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, в тому числі приватному виконавцю Бабенко Д.А. вчиняти дії щодо реалізації майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0517, площею 0,0664га.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в особі свого представника ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зупиненням продажу арештованого майна порушено його права як стягувача у виконавчому провадженні. Вважає, що позовна заява ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя має очевидно штучний характер та є зловживанням процесуальними правами. Крім того, дана позовна заява не містить жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно є особистою власністю позивача. Також зазначає, що даний позов пред`явлено з метою уникнення сторонами по справі виконання судового рішення про стягнення боргу.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, оскільки в разі звернення стягнення на спірне майно в рахунок зобов`язань ОСОБА_2 , в разі задоволення позову та визнання спірного майна особистою власністю ОСОБА_1 остання буде позбавлена можливості виконати рішення суду.

Проте такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з вимогами про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га.

Як на підставу вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову представник позивача посилався на те, що приватний виконавець Бабенко Д.А. має намір реалізувати майно, що належить ОСОБА_2 , відповідачу у справі. На думку заявника, реалізація майна унеможливить виконання рішення в разі його задоволення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого судового рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га.

Матеріали справи не містять доказів що незабезпечення позову у інший спосіб, про який просить позивач, унеможливить виконання рішення суду.

Накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га. є достатнім заходом забезпечення даного позову.

Питання про звільнення майна з-під арешту не порушувалось, тому підстав для заборони приватному виконавцю Бабенко Дмитру Анатолійовичу вчиняти дії щодо реалізації майна, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що співмірним, необхідним і достатнім заходом забезпечення позову у спірних правовідносинах є вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га. до вирішення справи по суті.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2021 року в частині заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, в тому числі приватному ОСОБА_6 вчиняти дії щодо реалізації майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0517, площею 0, 0664 га - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_5 у цій частині - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді О.В.Маміна

О.Ю.Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 16 лютого 2022 року.