РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/22163/20
Провадження № 22-ц/4815/174/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя: Боймиструк С.В.,
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
секретар судового засідання : Москалик Т.В.,
з участю: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на дружину,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно виконавчого листа № 569/15579/17, виданого Рівненським міським судом м. Рівне 18.01.2017 року, з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти у зв`язку з інвалідністю з 10 жовтня 2017 року до закінчення строку інвалідності у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.
Вказує, що ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначний законодавством прожитковий мінімум, постійно виїжджає в Республіку Польща, де працює тобто має дохід для повноцінного забезпечення свого життя. Він як платник аліментів має нову сім`ю офіційно одружений, має на утримані рідну матір яка отримує мінімальний розмір пенсії та не має інших доходів, виплачує кредит за Договором позики від 16.07.2020 року який він брав для придбання автомобіля, а також він продовжує допомагати своїй дочці ОСОБА_4 . У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року, позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Зазначає, що відповідачка є інвалідом 3 групи та отримує пенсію, яка забезпечує їй прожитковий мінімум, що є однією з підстав для припинення сплати аліментів на дружину. Вказує, що з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів змінились обставини, що свідчать про неспроможність позивача надавати матеріальну допомогу, а саме: повторне одруження, утримання матері пенсіонера, витрати на лікування членів сім`ї та виникнення боргових зобов`язань.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2017 року Рівненський міський суд м. Рівне прийняв Рішення яким задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 10 жовтня 2017 року до закінчення строку інвалідності ОСОБА_3 .
Згідно виконавчого листа № 569/15579/17, виданого Рівненським міським судом м. Рівне 18.01. 2017 року, з ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_3 стягуються аліменти у зв`язку з інвалідністю тобто до закінчення строку інвалідності у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.
ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України(а.с. 10).
Мати позивача ОСОБА_5 є пенсіонером за віком (а.с. 99).
30 жовтня 2018 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 (а.с. 13).
Відповідач ОСОБА_3 має 3 групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з ураженням внутрішніх органів, яку пролонговано до 01.10.2022 року. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області з 03.09.2007 та отримує пенсію по інвалідності (а.с. 39, 85).
Відповідно до частин другої-четвертої статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За правилами частин першої та другої статті 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з частинами першою та третьою статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.
Відповідно до частин першої та третьої статті 82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.
У своїй постанові від 24.06.2021 року по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.
Таким чином доводи апеляційної скарги про отримання відповідачем пенсії не є визначальними для вирішення питання про припинення стягнення аліментів на дружину.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на виникнення боргових зобов`язань як на підтвердження неспроможності надавати матеріальну допомогу. Договір позики укладений 16.07.2020 року (а.с. 18). Зі змісту вказаного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість щомісячними платежами в розмірі 3000 грн. У позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що грошові кошти призначені для придбання транспортного засобу. На момент укладення договору ОСОБА_2 знав про рішення Рівненського міського суду від 01.12.2017 року, оскільки станом на 18.09.2019 року його апеляційна скарга на вказане рішення вже перебувала у Рівненському апеляційному суді про що зазначає сам апелянт. Таким чином позивач міг передбачати та повинен був враховувати, що наявність обов`язку сплачувати щомісячний платіж за договором позики та відрахування аліментів із заробітної плати вплине на його матеріальний стан, однак свідомо використав свої гроші для задоволення особистих потреб.

Долучені до матеріалів копії Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), Паспорта споживчого кредиту не є визначальними в цьому спорі (а.с. 40-42), тому не можуть бути враховані судом.

У виписці по картковому рахунку ОСОБА_2 зазначений негативний баланс по кредитній картці станом на 17.11.2020 року, однак з деталізації транзакцій не вбачається, що витрачені кошти спрямовувались на купівлю ліків чи отримання медичних послуг, а інших доказів оплати лікування членів сім`ї позивач не надав. З виписки №6373 із медичної картки стаціонарного хворого встановлено, що дружина позивача - ОСОБА_6 проходила лікування з 05.07.2021 року по 09.07.2021 року, тобто вже після виникнення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо наявності боргових зобов`язань у позивача, зокрема зумовлених лікуванням членів сім`ї не підтверджені тане беруться до уваги.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України, по справі позивач не довів обставини за яких може бути припинене за рішенням суду його обов`язок зі сплати аліментів на бувшу дружину, зокрема, що ОСОБА_3 перестала потребувати матеріальної допомоги; або він неспроможний надавати матеріальну допомогу.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач: Боймиструк С.В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.