КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: № 22-ц/824/3952/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Київ

Справа № 755/15406/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року, постановлену у складі судді Гончарука В.П.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сапсан-СП», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий пасаж» про визнання недійсним договору іпотеки і договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки та зобов`язання приватного нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова О.Р., ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ «Дитячий пасаж» про визнання недійсним договору іпотеки і договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки та зобов`язання приватного нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів - ОСОБА_2 про закриття провадження.

Зупинено провадження по цій справі до вступу в законну силу рішення Господарського суду м. Києва, що буде винесено в рамках справи № 910/15221/19 за позовом ОСОБА_6 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ КВВФ «Сапсан», ТОВ «Корпорація щастя», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Реєстратора Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дідичука Ігоря Анатолійовича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача3 ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , про визнання недійсним рішень, визнання недійсним договорів, визнання незаконним та скасування реєстраційних дій.

Не погоджуючись з ухвалою в частині зупинення провадження, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказує, що питання щодо зупинення провадження у цій справі до вступу в законну силу рішення Господарського суду м. Києва, що буде винесено в рамках справи № 910/15221/19, вже було предметом перевірки суду першої та апеляційної інстанцій. Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року в частині зупинення провадження скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції, повторно зупиняючи провадження, не звернув уваги на висновки, викладені в постанові Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою до виконання на всій території України, в силу вимог ст. 129-1 Конституції України, з якою кореспондуються вимоги ст. 18 ЦПК України. При цьому, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України при вирішенні питання про зупинення провадження у справі суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Звертає увагу на те, що предметом спору є визнання недійсними правочинів, укладених ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» та ОСОБА_1 . Натомість в іншій господарській справі №910/15221/19 за позовом ОСОБА_6 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ «КВВФ «Сапсан», ТОВ «Корпорація Щастя», за участі третіх осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_5 про захист корпоративних прав розглядається корпоративний спір між учасниками ТОВ «КВВФ «Сапсан».

Оскільки жодним рішенням суду, що набрало законної сили, рішення загальних зборів ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» щодо проведення змін складу учасників товариства та припинення ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» шляхом приєднання до ТОВ «Корпорація щастя» нечинними не визнавалися, виходячи із правил, встановлених ст. 204 ЦК України, скаржник вважає, що у суду відсутні підстави посилатися на невирішений судовий спір, як підставу для неможливості продовження розгляду справи №755/15406/16-ц. Вказує, що суд першої інстанції мав врахувати презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 ЦК України. Такий же правовий висновок зокрема міститься у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/2650/19, відповідно до якого можливе визнання недійсним правочину може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, а не для зупинення провадження у справі.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмет та підстави позову у справах і не зазначив обставини, які б вказували на те, що розгляд судом вказаної справи виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Більше того, мотивувальна частина ухвали не містить жодного обґрунтування того, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду вказаної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Новак Н.Ю., в інтересах ОСОБА_3 ОСОБА_5 , просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2016 року позивач ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова О.Р., ТОВ «Сапсан-СП», ТОВ «Дитячий пасаж», в якому просить:

- визнати недійсним договір іпотеки від 09 липня 2013 року, укладений між ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» та ОСОБА_1 ,

- визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки - торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 липня 2013 року між ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» та ОСОБА_1 ,

- зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коптєлову О.Р. виключити з державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору іпотеки від 09 липня 2013 року та договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки від 22 липня 2013 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 , самовільно присвоївши владні повноваження директора ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», достовірно знаючи про набрання 15.11.2012 законної сили судового рішення, яким скасовано його призначення директором ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», реалізуючи свої злочинні наміри направлені на отримання судових рішень, винесених на підставі поданих до суду підроблених документів, та необхідних для заволодіння правом власності на нежитлові будівлі торгівельного комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 , впродовж 2012-2013 років за допомогою найнятих юристів ініціював розгляд в Дніпровському районному суді міста Києва ряд цивільних справ.

Головним слідчим управлінням НП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0018504 від 20.11.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ст. 356 КК України.

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3727/13-ц від 01.04.2013 відмовлено у задоволенні первісного позову та задоволено зустрічний позов, а саме: визнано за ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

09.07.2013 року між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, за яким спірним майном товариства забезпечено виконання перед ОСОБА_1 зобов`язання ОСОБА_3 за договором безпроцентної позики від 09.07.2013 року. У договорі зазначено, що майно належить іпотекодавцю на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3727/13-ц від 01.04.2013.

22.07.2013 року між сторонами ОСОБА_1 та ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, на підставі якого ОСОБА_1 набула право власності на спірне майно, і зареєструвала його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2013 року скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3727/13-ц від 01.04.2013 року в частині задоволення зустрічного позову та прийнято в цій частині нове про відмову у задоволенні зустрічного позову. В решті рішення першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2.013 скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2013 із направленням справи на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2014 рішення Дніпровського районного суду м.Києва № 755/3727/13-ц від 01.04.2013 в частині задоволення зустрічного позову скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову про визнання за ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» права власності на майно. У решті рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2015 залишено без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2014.

Проте, під час того, коли рішення Дніпровського районного суду м. Києва № 755/3727/13-ц від 01.04.2013 ще не було скасовано апеляційною інстанцією, ОСОБА_1 було ініційовано новий позов про визнання за нею права власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2013 № 22- ц/796/5678 відмовлено у задоволенні первісного позову та задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 , а саме: за нею визнано право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 . Вказане рішення мотивовано наявністю правових підстав для набуття ОСОБА_1 права власності на нерухомість згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Проте, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14.05.2014 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2013 № 22-ц/796/5678 скасовано в частині задоволення зустрічного позову і прийнято в цій частині нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 . В решті рішення місцевого суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 рішення Апеляційного суду міста Києва від 14.05.2014 залишено без змін.

Отже, право власності ні ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», ні ОСОБА_1 на спірне майно не набуто у встановленому законом порядку, адже судові рішення, на підставі яких вказані особи набули та зареєстрували право власності, скасовані в установленому порядку, а тому спірне майно не могло бути передано ТОВ КВВФ «Сапсан» в іпотеку, оскільки не належало наведеному товариству, а також право власності на спірне майно з тих же підстав не могло перейти від ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_1 за договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, предмет договору іпотеки був зареєстрований за ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі судового акту, який не набрав законної сили та в подальшому був скасований, а відтак він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду.

Зупинено провадження по справі до вступу в законну силу рішення Господарського суду м. Києва, ухваленого в рамках справи №910/15221/19 за позовом ОСОБА_12 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. ТОВ «КВВФ «Сапсан», ТОВ «Корпорація Щастя» за участі третіх осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_5 про захист корпоративних прав.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року в частині зупинення провадження скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказану ухвалу та направляючи справу для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції зазначив, що в оскаржуваній ухвалі суд не вказав, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду справи і чому зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини ( факти), які є предметом судового розгляду.

17 листопада 2021 року представник третьої особи ТОВ «Сапсан-СП» - Козоріз С.В. звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи № 910/15221/19 та набрання рішенням по ній законної сили, яка розглядається за правилами господарського судочинства, посилаючись на те, що вирішення спору, що розглядається в Господарському суді м. Києва, матиме суттєве значення для розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Ухвала суду оскаржується лише в частині зупинення провадження у цій справі, а тому в іншій частині ухвала судом апеляційної інстанції не переглядається .

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 17 листопада 2021 року виходив з того, що на розгляді Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/15221/19 , предметом позову якої, в тому числі, є визнання недійсними загальних зборів учасників ТОВ «КВВФ «Сапсан» від 22.01.2018 р., від 24.01.2018 р., від 25.01.2018 р., 29.01.2018 р., що стали підставою для внесення змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «КВВФ «Сапсан» та в подальшому припинення юридичної особи. Тобто на даний час між сторонами існує спір щодо проведення змін складу учасників товариства та припинення ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» шляхом приєднання до ТОВ «Корпорація щастя» та в подальшому припинення юридичної особи. На даний час рішення в рамках господарської справи №910/15221/19 не прийнято. Тому суд дійшов висновку, що розгляд даної справи є неможливим до вирішення іншої справи про захист корпоративних прав учасників товариства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції 2004 року, що кореспондується зі ст. 251чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа № 910/15221/19 за позовом ОСОБА_6 до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», ТОВ «Корпорація Щастя» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», визнання недійсними договорів купівлі продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», визнання незаконними та скасування реєстраційних дій щодо ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан».

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовані тим, що учасники ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 участі у загальних зборах 22.01.2018 не приймали, ніяких договорів стосовно відчуження належної кожному з них частки у статутному капіталі товариства не укладали, а отже, були протиправно позбавлені корпоративних прав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021, позов задоволено.

Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 22.01.2018, оформлене протоколом №22/01/18.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 22.02.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», оформлене протоколом №24/01/18 від 24.01.2018, яким зафіксовано зміну складу учасників товариства з ОСОБА_9 на ОСОБА_5 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 24.02.2018 між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», оформлені протоколами загальних зборів учасників № 25/01-2018 від 25.01.2018 та № 29/01-2018 від 29.01.2018.

Визнано незаконними та скасовано реєстраційні дії та внесені на їх підставі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 23.01.2018 № 6020211 про зміну складу або інформації про засновників; від 23.01.2018 № 7020211 про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів; від 24.01.2018 № 8020211 про зміну складу або інформації про засновників; від 24.01.2018 № 9020211 про зміну керівника юридичної особи; від 26.01.2018 № 0020211 про зміну місцезнаходження, зміну статутного або складеного капіталу, зміну складу або інформації про засновників; від 30.01.2018 № 1020211 про внесення рішення засновників (учасників юридичної особи) або уповноваженими ними органами щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації; від 13.04.2018 № 2036449 про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті реорганізації.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 серпня 2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 910/15221/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

З відповіді Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 року вбачається, що на новому розгляді Господарського суду м.Києва перебуває справа №910/15221/19 за вищевказаним позовом та підготовче засідання призначено на 22.11.2021 року.

За таких обставин, на даний час в межах справи № 910/15221/19, яка розглядається за правилами господарського судочинства, встановлюються обставини стосовно складу учасників ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», яка є позивачем у справі № 755/15406/16-ц, що перебуває в провадженні Дніпровського районного суді міста Києва, а саме законність проведення цивільно-правових угод по відчуженню часток товариства, а також оспорюється рішення загальних зборів товариства, прийняте новим складом учасників товариства, що стали підставою для внесення змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «КВВФ «Сапсан», зокрема щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що на даний час між сторонами існує спір в рамках господарської справи № 910/15221/19 щодо проведення змін складу учасників товариства та припинення ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» шляхом приєднання до ТОВ «Корпорація щастя» і в подальшому припинення юридичної особи, рішення по якому на даний час не прийнято.

Згідно зі ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З викладеного вбачається, що від вирішення справи № 910/15221/19, яка перебуває в провадженні Господарського суду м. Києва, залежить статус юридичної особи - позивача у даній справі № 755/15406/16-ц, оскільки від вирішення питання щодо припинення ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», який є позивачем у цій справі, та дійсного складу учасників товариства, залежить і реалізація ними процесуальних прав та обов`язків в межах даного цивільного спору, зокрема, представництва, а також встановлення процесуальної дієздатності позивача - юридичної особи в контексті визначення складу учасників даної цивільної справи.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається Господарським судом м. Києва , вирішується питання, що стосується умов, від яких залежить можливість розгляду даної цивільної справи, що полягають у остаточному вирішенні правового статусу та діяльності юридичної особи ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зупинення провадження у цій справі, у якій позивачем є саме ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, повторно зупиняючи провадження, не врахував, що неправомірність зупинення у цій справі до вирішення господарської справи №910/15221/19 вже була встановлена постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, колегія суддів відхиляє, адже при повторному розгляді цього питання судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі чітко зазначені обставини, у зв`язку з якими розгляд даної цивільної справи є неможливим до вирішення справи № 910/15221/19, висновки суду є обґрунтованими.

Так, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вірно вказав, що відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України припинення юридичної особи, яка була однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, є підставою для закриття провадження. Разом з тим, у справі № 910/15221/19, що розглядається Господарським судом м. Києва, предметом спору є оскарження рішень щодо проведення змін складу учасників товариства та припинення ТОВ Комерційна виробничо - впроваджувальна фірма «Сапсан» шляхом приєднання до ТОВ «Корпорація щастя» та припинення юридичної особи, що є позивачем у даній цивільній справі.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки для подальшого розгляду цієї справи, вирішення спору по суті або встановлення підстав для закриття провадження у справі чи залучення правонаступника є необхідним визначення статусу юридичної особи - позивача, тоді як спір щодо припинення зазначеної юридичної особи розглядається в порядку господарського судочинства. Зазначене впливає на цивільну процесуальну дієздатність ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан», як позивача у цій справі, реалізацію його процесуальних прав та обов`язків, визначення судом наявності підстав для закриття провадження або залучення правонаступника відповідно до ст. 55 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи. Оскільки процесуальна дія відповідає нормам процесуального закону, то розгляд справи може бути продовжений після усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 рокупро зупинення провадження є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, оскільки спір, що перебуває в провадженні Господарського суду м. Києва, впливає на подальший розгляд цієї справи щодо цивільної процесуальної дієздатності позивача ТОВ «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан»,а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального закону, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.