Справа № 136/2098/21
провадження № 2/136/449/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - відповідачі) з вимогою:

- визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Відповідно до договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №266 від 06.03.2006, позивач є власником квартири по АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу, укладеного 14.11.2003 з ОСОБА_5 у 29.10.2019, позивач відновила своє дошлюбне прізвище. У квартирі зареєстровані позивач, її дочка ОСОБА_6 , а також відповідачі, які є членами сім`ї дятька позивача, однак не проживають у ній більше одинадцяти років та, відповідно, не сплачують комунальні платежі й участі в утриманні квартири не приймають і не мають у ній свого майна. Позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування належним позивачу житлом. У добровільному порядку відповідачі не бажають самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.12.2021 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №266 від 06.03.2006, позивач є власником квартири по АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу, укладеного 14.11.2003 з ОСОБА_5 у 29.10.2019, позивач відновила своє дошлюбне прізвище. Згідно з довідкою, виданою Турбівською селищною радою від 29.10.2021, у згаданій квартирі зареєстровані позивач, її дочка ОСОБА_6 , а також відповідачі, однак останні не проживають у ній більше одинадцяти років, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов життя позивача від 03.11.2021. Позивач стверджує, що відповідачі не сплачують комунальні платежі й участі в утриманні квартири не приймають і не мають у ній свого майна. У добровільному порядку відповідачі не бажають самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна. Разом із тим відповідачі, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.12.2021, не навели обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростували доводи позивача.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України.

За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідачі приходиться позивачеві членами сім`ї її дятька, у зв`язку із чим останні були зареєстровані до належного позивачеві житлового приміщення. Відповідачі досить довгий час, а саме одинадцять років у квартирі по АДРЕСА_1 - не проживають.

Встановлені судом обставини підтверджують відсутність відповідачів понад один рік без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати ними права користування житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,) ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,) ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,) про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,).

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,).

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,).

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн 00 коп, по 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО