Справа № 752/8932/20
Провадження № 2-п/752/24/22
У Х В А Л А

Іменем України

20.01.2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30.06.2020р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

Присутні:

заявник (відповідач): ОСОБА_1

представник заявника (відповідача): Костюк Ю.М. (дов. №04-0005485 від 26.08.2021р.)

від позивача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.06.2020р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в сумі 24 037,89 грн., а також інфляційні втрати в сумі 4 520,31 грн. та три відсотки річних у сумі 2 070,02 грн.; спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 10 551,63 грн., а також інфляційні втрати в сумі 2 137,59 грн., 3% річних у сумі 858,02 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

У липні 2021р. Голосіївським районним судом міста Києва зареєстровано заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, за якою вона просить скасувати заочне рішення суду від 30.06.2020р. і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного провадження з викликом сторін.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду даної справи, тому її неявка в судове засідання і неподання суду відзиву відбулися з поважних причин. Також вказує, що в позовній заяві та справі відсутні докази, які підтверджують правовий статус відповідача щодо квартири, з утримання якої виник спір; у спірному питанні є наявність форс-мажорних обставин, за яких відповідач не могла сплачувати житлово-комунальні послуги в період карантину; позивачем пропущено строк позовної давності; позивачем не обгрунтовано свої вимоги та не додано документів, які вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування

тарифів на відповідні послуги; документи, які додані, викликають сумнів у їх достовірності.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.08.2021р. заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків заяви.

Ухвалою суд від 25.11.2021р. прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , призначено її розгляд.

Дослідивши матеріали справи, заяви, заслухавши пояснення представника заявника та заявника, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення.

Таким чином, для скасування заочного рішення суду необхідна наявність одночасно двох умов.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частинами 1, 3 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Положення ч. 5 та ч. 6 ст. 128 ЦПК України визначають, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасниками судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день

вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судового повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Як на поважність причини неявки в судові засідання з розгляду справи заявниця вказує на те, що вона не отримувала судових повісток, так як вони надходили на адресу її реєстрації, де вона не проживала. Як на докази фактичного проживання за іншою адресою посилається на Акт про фактичне проживання особи від 26.07.2021р. за підписом сусідів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Підтвердження від 22.07.2021р. за підписом ОСОБА_4 - дочки заявниці.

Так, матеріали справи свідчать про те, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу її реєстрації, однак повернулась до суду.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлялась про судове засідання за адресою її реєстрації, однак вона не знала про розгляд справи, оскільки не проживала за цією адресою, а тому повісток не отримувала.

Разом з тим, слід відмітити, що, як зазначено вище, для скасування заочного рішення суду необхідна наявність одночасно двох умов, у тому числі докази, на які посилається заявник, повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку, що її обґрунтування є фактично непогодження з винесеним рішенням по суті.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права

буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Отже, враховуючи наведене, суд виходить з того, що відповідачем не доведено належними засобам доказування обставини та умови, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення, з огляду на що заява про перегляд заочного рішення від 30.06.2020р. у справі №752/8932/20 залишається без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 287 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30.06.2020р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишити без задоволення.

2. Роз`яснити, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

3. Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Суддя І.О. Ольшевська