Справа № 191/3809/21
Провадження № 2/191/1190/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 лютого 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря - Куцевол Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Позивач та невістка позивача ОСОБА_4 є власниками будинку АДРЕСА_1 у рівних частках. 24 вересня 2013 року між покупцями - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та продавцем - ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна (будинка АДРЕСА_1 ). Відповідач запевнила, що протягом місяця вона та її чоловік - ОСОБА_3 знімуться з реєстрації. Але, на даний час зазначені громадяни так і не знялися з реєстрації. В зазначеному будинку на даний час проживає лише вона та сплачує кошти за комунальні послуги. Відповідач та її чоловік не проживають в даному будинку з моменту укладення договору купівлі - продажу, а саме з 24.09.2013. При неодноразових проханнях позивача відповідач обіцяв добровільно знятись з реєстрації місця проживання. На даний час місце перебування відповідача та її чоловіка не відоме, телефонний номер змінено. У зв`язку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач та її чоловік у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів за комунальні послуги за відповідача та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні свого права не рухомості, так як в будинку зареєстровані сторонні особи. Також зазначений факт унеможливлює оформлення житлової субсидії.
Відповідач по справі та її чоловік не є членами сім`ї власника і були відсутні навіть не те, що більше шести місяців, а взагалі з 2013 року не проживають у згаданому вище будинку.
Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, які були повідомлені належним чином, і які про причини своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачів, суд з її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 вересня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №929, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Харченко О.А., ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , придбали у ОСОБА_2 в рівних частках житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб станом на 23 жовтня 2021 року №4854 від 23 жовтня 2021 року, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 11 грудня 2015 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17 червня 1982 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 11 лютого 1997 року.
Відповідно до Актів про проживання особи від 31 жовтня 2021 року, складених головою квартального комітету № 8 Авраменко Л.І. у присутності сусідів ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, але фактично не проживають.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст..71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , особою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки відповідачі відсутні у даному будинку більше шести місяців без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко