Ухвала
14 лютого 2022 року
м. Київ

справа № 636/3888/20

провадження № 61-2219ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 березня 2021 року у складі судді Гуменного З. І. та постанови Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Котелевець А. В., Хорошевського О. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у лютому 2020 року звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право на виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (далі КЕВ м. Харків) квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових КЕВ м. Харків зазначеної квартири.

Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що він є військовослужбовцем та разом з дружиною і двома дітьми постійно проживають та зареєстровані у зазначеній службовій квартирі КЕВ м. Харків на підставі службового ордера від 31 жовтня 2007 року № 015142.

Позивач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), має календарну вислугу на військовій службі 25 років, є учасником бойових дій ООС.

Оскільки службовий статус спірної квартири обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав та наявності права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу «службове» з цієї квартири, позивач звернувся до житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 з відповідним проханням.

Рішенням житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 19 березня 2019 року та наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 19 березня 2019 року № 234 надано згоду для зняття статусу «службове» з квартири, в якій мешкає ОСОБА_1 із сім`єю.

Втім, звернувшись з цього приводу до КЕВ м. Харків, позивач отримав відмову, яка мотивована тим, що заступником Міністра оборони України винесено розпорядження від 12 грудня 2019 року № 19360/з у вигляді Окремого доручення щодо зупинення подання командирами військових частин пропозицій (погодження виключення квартир з числа службових) щодо розгляду питань виключення квартири з числа службових.

Отже, на цей час відповідач не визнає право позивача на виключення займаного ним житла з числа службових.

На переконання позивача така відмова не узгоджується із підпунктами 3, 11, 22 «Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, пунктом 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів від 04 лютого 1988 року № 37.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службових КЕВ м. Харків квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його сім`ї постійним житлом.

Зобов`язано КЕВ м. Харків подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення зазначеної квартири з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, констатував, що подаючи відповідне клопотання, КЕВ м. Харків прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Отже, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції відхилив доводи відповідача про недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга КЕВ м. Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 березня 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, у якій він просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у даній справі є вимоги немайнового характеру про визнання за позивачем права на виключення із числа службових квартири; зобов`язання відповідача подати клопотання про виключення із числа службових квартири.

Зазначена справа не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом враховано, що з приводу оцінки обставин справи, зокрема, щодо підставності позову військовослужбовця з метою забезпечення конституційних гарантій на забезпечення житла, у якому він проживає із родиною тривалий період часу, маючи вислугу років на військовій службі понад двадцять років, у суді касаційної інстанції сформована єдина правозастосовча практика з приводу вирішення такої категорії спорів. Розгляд такої категорії спорів Верховним Судом відбувається із застосуванням у подібних правовідносинах правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 636/5008/19 (провадження № 61-13559св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 636/655/20 (провадження № 61-9982св21), від 04 листопада 2021 року у справі № 636/2897/19 (провадження № 61-3246св20).
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення

від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі незначної складності, що не підлягають касаційному оскарженню і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 березня 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко