ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1294/21

Провадження № 22-ц/4820/182/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 682/1294/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2021 року (суддя Зеленська В.І.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначалось, що 23.01.2021 о 12 год. 00 хв. в с. Ганнопіль по вул. Соборна, 18 Славутського району Хмельницької області водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗИЛ ММЗ 554, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з належним позивачу транспортним засобом SKODA, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попутно та здійснював обгін його транспортного засобу.

Зазначає, що в результаті ДТП його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, вартість яких згідно з висновком автотоварознавчої експертизи складає 96 065 грн 64 коп.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2021 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до полісу № ЕР - 162981240 від 16.03.2020 на страхову суму 130 000 гривень, а тому майнову відповідальність за шкоду, спричинену йому з вини водія ОСОБА_2 в розмірі 96 065 грн 64 коп, несе ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП».

Крім того, як зазначає позивач, неправомірними діями ОСОБА_2 йому було спричинено також моральну шкоду, яку відповідач добровільно не відшкодував. Моральна шкода полягає в тому, що позивач переніс моральні страждання у зв`язку з пошкодженням його автомобіля в результаті спричиненого відповідачем ДТП, витратив багато часу на відновлення автомобіля, відвідування правоохоронних, експертних, а тепер і судових установ. Також позивач не зміг використовувати протягом тривалого часу власний автомобіль для виконанням службових обов`язків та змушений був орендувати автомобіль у своїх знайомих. Згідно з висновком соціально-психологічного дослідження розмір моральної шкоди, спричиненої відповідачем ОСОБА_2 позивачу, становить 60 000 гривень і не перевищує розміру, який відповідає принципам розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 60 000 грн, матеріальні збитки в розмірі 10 118,00 грн та 1868,65 грн судового збору; стягнути з ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на його користь 96 065,64 грн майнової шкоди.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 96 065 грн 64 коп майнової шкоди та 960 грн 65 коп судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн, 4118 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та 908 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про зменшення суми відшкодування моральної шкоди до 5000 грн, відмовити у стягненні витрат на проведення автотоварознавчої експертизи. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи. Скаржник не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди і вважає, що позивачем не було доведено належними доказами завдання йому моральної шкоди саме в розмірі 25000 грн. Також зазначає, що автотоварознавча експертиза була призначена для визначення матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП, а тому витрати на її проведення мають бути покладені на АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП».

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, з врахуванням встановлення факту винних дій відповідача у скоєному ДТП, обставин справи та принципів розумності та справедливості, в розмірі 25 000 грн.

Крім того, покладаючи на відповідача ОСОБА_2 відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 4118 грн, суд першої інстанції вважав, що такі витрати перебувають в причинному зв`язку із вчиненням ДТП ОСОБА_2 , тому відповідно до ст. 1166 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Проте, судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки не повністю відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля SKODA SUPERB, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 69).

Відповідач ОСОБА_4 є власником автомобіля ЗИЛ-ММЗ-554, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.117).

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 38).

Згідно з зазначеною постановою суду встановлено, що 23.01.2021 о 12 год. 00 хв. в с. Ганнопіль по вул. Соборна, 18 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ-554, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з належним позивачу транспортним засобом SKODA, який рухався попутно і здійснював обгін його транспортного засобу. При ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн, оскільки цей розмір не відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості та ступеню моральних страждань, понесених позивачем у зв`язку з пошкодженням належного йому майна.

Враховуючи те, що судом першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновок суду, у цій частині, не відповідає обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення суми відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн. І з цього приводу, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги.

Щодо витрат позивача пов`язаних з проведенням автотоварознавчого експертизи, яка проведена на замовлення позивача з метою обґрунтування вартості матеріального збитку, то колегія суддів виходить з наступного.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

За змістом вказаної норми, матеріальна або майнова шкода майнові та/чи грошові збитки, спричинені юридичній або фізичній особі.

А тому, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи не є збитками, в розумінні положень ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною другою вказаної вище статті розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

За правилами частин першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Частиною першою статті 108 ЦПК України передбачено, що експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Таким чином, цивільне процесуальне законодавство встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача ОСОБА_1 , до звернення до суду з позовом, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку.

Вказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду № 824/647/19-а від 16 грудня 2020 року.

З огляду на викладене, не підлягають відшкодуванню на користь позивача витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на суму 4118 грн ні з відповідача ОСОБА_2 , ні з відповідача АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

Таким чином, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4118 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за якими відповідачем є ОСОБА_2 , в розмірі 129 грн 48 коп (14,26%). Відповідно, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 908 грн судового збору слід змінити, зменшивши вказану суму до 129,48 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 25 000 грн змінити, зменшивши вказану суму до 10 000 грн.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4118 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору змінити, зменшивши вказану суму до 129,48 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1167 грн 78 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк