Справа № 638/8230/21
Провадження № 2/638/913/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання представника позивача відповідача представника відповідача Поволяєвої О.В., Варданян К.Г., Скребця О.М., Притаки Є.О., Заярного О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі АТ «СК «Мега-Гарант»), ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якому просила суд стягнути на свою користь солідарно з АТ «СК «Мега-Гарант» та ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 40 867,28 грн., судові витрати в розмірі 7 908,00 грн., які складаються з судового збору 908,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн. та витрат на проведення оцінки матеральних збитків 2 000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 02.02.2021 року в м. Харкові на перехресті вул. Котельніківська та вул. Клочківська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Gelly Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Учасники ДТП, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спільно склали повідомлення про ДТП («європторокол»), без участі уповноважених працівників поліції, оскільки ОСОБА_2 повністю визнала свою вину під час пригоди.

Із змісту «європротоколу» вбачається, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність осіб, які експлуатують транспортний засіб «Gelly Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант», ліміт страхового відшкодування становив 130 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

ОСОБА_1 було ініційовано проведення незалежної оцінки розміру майнового збитку, заподіяного у зв`язку з пошкодженням автомобіля, за результатами якого складено висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 97/02-21, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, належного позивачу, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей становить 50 990,70 грн., вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 28 859,64 грн. з урахуванням ПДВ на використані запасні частини.

04.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «СК «Мега-Гарант» з заявою про страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

27.05.2021 року АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача було здійснено страхову виплату частково, в розмірі 10 123,42 грн.

Зважаючи на зазначене, позивач вважає, що завдана йому майнова шкода, визначена в проведеній незалежній оцінці підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

02.09.2021 року АТ «СК «Мега-Гарант» подано до суду відзив на позов, в якому відповідач просив у задоволенні позову в частині вимог, пред`явлених до АТ «СК «Мега-Гарант» відмовити зважаючи на наступне. Після отримання від ОСОБА_1 повідомлення про ДТП страховиком у встановлений законом строк, з метою визначення розміру збитків, було направлено суб`єкта оціночної діяльності до місцезнаходження пошкодженого майна. За результатом проведеного огляду транспортного засобу підготовлено звіт № 67/02/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 24 296,22 грн. Зважаючи на те, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено на страховика, підстави для урахування під час вирішення справи звіту про оцінку вартості матеріального збитку, складеного на замовлення позивача, відсутні, зважаючи на що вимога про стягнення на користь позивача витрат, що були понесені у зв`язку з замовленням такого звіту також відсутні. Крім того наданий позивачем звіт складений з порушеннями, оскільки оцінювачем та позивачем не було повідомлено АТ «СК «Мега-Гарант» про час та місце огляду пошкодженого транспортного засобу. У зв`язку з настанням страхового випадку у АТ «СК «Мега-Гарант» виник перед позивачем обов`язок щодо відшкодування шкоди в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, зважаючи на що АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача було перераховано страхове відшкодування в розмірі 10123,42 грн. (50 відсотків від 24 296,22 грн. з вирахуванням ПДВ). Розмір страхового відшкодування є обґрунтованим, оскільки під час дослідження обставин та механізму вчинення ДТП страховик, не зважаючи на факт визнання в «європротоколі» ОСОБА_2 своєї вини, дійшов висновку, що ДТП сталася як з вини водія ОСОБА_2 , так і звини водія ОСОБА_1 , зважаючи на що суму страхового відшкодування було зменшено. Зважаючи на зазначене, АТ «СК «Мега-Гарант» суму страхового відшкодування виплатило в повному розмірі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові доводам.

Представник АТ «СК «Мега-Гарант» проти позову в частині вимог, представлених до страховика заперечував. Зазначив, що ДТП сталося з вини обох водіїв, зважаючи на що розмір страхового відшкодування є обґрунтованим. Визнання в «європротоколі» ОСОБА_2 своєї вини, не є правовою підставою, яка беззаперечно свідчить про вчинені нею винні дії, оскільки «європротокол» не є визнанням відповідальності. АТ «СК «Мега-Гарант» було досліджено матеріали щодо ДТП, з яких вбачається, що вина водіїв є обопільною. Зазначена в «європротоколі» схема ДТП не відповідає фактичним обставинам.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що вину у вчиненні ДТП не визнає. «Європротокол» нею було складено під психологічним тиском з боку ОСОБА_1 та її чоловіка. Також пояснила, що в момент вчинення ДТП під`їхали працівники патрульної поліції, які проїжджали поруч, проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли висновку про складення «європротоколу», про що повідомили працівників поліції, та зазначили, що не потребують складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

02.02.2021 року в м. Харкові на перехресті вул. Котельніківська та вул. Клочківська, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Gelly Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Учасники ДТП скористались правом, визначеним п. 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення про ДТП («європротокол»), у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження. У вказаному повідомленні («європротоколі») водій транспортного засобу «Gelly Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнала. Повідомлення не містить будь-яких даних щодо обопільної вини водіїв.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-200571623.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Gelly Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200118091. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

04.02.2021 року ОСОБА_1 на ім`я голови АТ «СК «Мега-Гарант» направлено заяву про здійснення страхового відшкодування по ДТП, що сталася 02.02.2021 року за участю транспортного засобу «Gelly Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 та з її вини, та транспортного засобу «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

06.05.2021 року АТ «СК «Мега-Гарант» здійснено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 10 123,42 грн.

Згідно зі звітом № 67/02/21 про оцінку вартості транспортного засобу «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного на замовлення АТ «СК «Мега-Гарант» (далі звіт № 67/02/21):

- вартість відновлювального ремонту автомобіля 42 173,64 грн. з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні матеріали;

- вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні матеріали 24 296,22 грн.

Згідно зі звітом № 97/02-11 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , складеним на замовлення позивача (далі звіт № 97/02-11):

- вартість відновлювального ремонту автомобіля 50 990,70 грн. з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні матеріали;

- вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на використані запасні частини 28 859,64 грн.

Зі здійсненого АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача розміру страхового відшкодування вбачається, що страховиком було сплачено 50 відсотків від вартості матеріального збитку, визначеного на підставі звіту № 67/02/21.

В судовому засіданні представником АТ «СК «Мега-Гарант» даний розмір було обґрунтовано тим, що страховиком було встановлено існування суперечностей щодо обставин ДТП, зважаючи на що було проведено додаткове розслідування обставин настання ДТП , за результатами якого встановлено, що в настанні ДТП була вина обох учасників. З огляду на факт обопільної вини учасників ДТП, розрахунок страхового відшкодування здійснювався наступним чином: 10 123,42 грн. (вартість матеріального збитку з ПДВ):2 = 12 148,11 грн.; 12 148,11 грн. 2 024,69 (сума ПДВ)).

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін та їх представників, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне.

Стосовно доводів відповідача ОСОБА_2 щодо невизнання нею вини у вказаному вище ДТП, складення «європротоколу» на підставі вчиненого з боку позивача та її чоловіка психологічного тиску, та доводів представника АТ «СК «Мега-Гарант» щодо розрахунку страховиком та сплати на користь позивача страхового відшкодування з урахуванням встановленої обопільної вини водіїв, то суд вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 року № 3471 при оформленні «європротоколу» страхове відшкодування є додатково лімітованим та такий ліміт складає 50 000,00 грн.

Згідно із п. 9.2 ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Суд вважає необґрунтованими та недоведеними будь-якими належними та допустимими доказами доводи відповідача ОСОБА_2 щодо вчинення на неї з боку позивача та інших осіб під час складення «європротоколу» психологічного тиску.

Зі змісту «європротоколу» вбачається, що ОСОБА_2 свою вину у ДТП визнала, будь-яких даних щодо обопільної вини учасників ДТП «європротокол» не містить.

Висловлені в судовому засіданні ОСОБА_2 заперечення щодо вини у ДТП суд вважає тактикою захисту та такими, що суперечать наданим нею письмовим поясненням, що містяться в «європротоколі», в якому остання визнала себе винною у настанні ДТП.

Зважаючи на те, що учасники ДТП скористались наданим їм правом спільно скласти повідомлення про ДТП («європротокол)», та під час складення повідомлення дійшли згоди щодо обставин скоєння ДТП, що в розумінні п. 33.2 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є обов`язковою умовою для складення повідомлення, суд не бере до уваги зазначені доводи відповідача та вважає, що їх урахування під час вирішення справи фактично унеможливлює застосування визначеного законом право спільного складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за наявності обов`язкових умов.

Зважаючи на зазначене, суд також вважає необґрунтованими доводи представника страховика щодо розрахунку страхового відшкодування з огляду на факт обопільної вини учасників ДТП, який було встановлено страховиком за результатами додатково проведеного розслідування обставин настання ДТП.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що відмова АТ «СК «Мега-Гарант» у виплаті страхового відшкодування у повному розмірі є неспроможною, оскільки не ґрунтується на жодній із передбачених ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.10.2018 року у справі № 466/6537/16-ц.

Викладена Верховним Судом у вказаній постанові правова позиція також спростовує доводи представника АТ «СК «Мега-Гарант» стосовно того, що визнання учасником ДТП в «європротоколі» своєї вини не є правовою підставою для встановлення вини учасників ДТП, оскільки в бланку «європротоколу» зазначено, що він «не є визнанням відповідальності».

Також суд вважає за необхідне зазначити, що не погоджується з доводами представника АТ «СК «Мега-Гарант» щодо встановлення обопільної вини учасників ДТП за результатами додатково проведеного розслідування обставин настання ДТП, а саме за результатом дослідження «європротоколу» та змісту письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні змісту письмових пояснень учасників ДТП, що містяться в матеріалах справи, та змісту «європротоколу» суд констатує неможливість безсумнівного відтворення обставин та механізму вчинення ДТП та беззаперечного встановлення обопільної вини водіїв. Обсяг даних щодо механізму виникнення ДТП не є достатнім для встановлення порушень водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні представником АТ «СК «Мега-Гарант» та ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження своїх заперечень, не доведено обопільну вину ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи обставин ДТП за матеріалами справи не заявлено, зважаючи на що суд не враховує доводи щодо вини обох водіїв у настанні ДТП, оскільки вони є недоведеними та зазначає, що їх доведення є процесуальним обов`язком відповідачів.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідачів матеріальної шкоди в солідарному порядку, то суд вважає їх необґрунтованим та безпідставними, зважаючи на наступне.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачами, що АТ «СК «Мега-Гарант» уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності взяло на себе зобов`язання у межах страхової суми відповідати за шкоду, заподіяну страхувальником третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Чинне законодавство не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, майну потерпілого, зважаючи на що правові підстави для солідарного стягнення з відповідачів страхового відшкодування відсутні.

Стосовно застосування судом звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, під час визначення розміру матеріальної шкоди, то суд бере до уваги звіт № 67/02/21, складений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення АТ «СК «Мега-Гарант», зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З досліджених матеріалів справи вбачається, що повідомлення про ДТП АТ «СК «Мега-Гарант» отримано 02.02.2021 року, згідно протоколу (акту) огляду транспортного засобу АТ «СК «Мега-Гарант» направило експерта до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу 11.02.2021 року, оцінку проведено 11.02.2021 року, за результатом огляду складено звіт № 67/02/21 вд 03.04.2021 року, що свідчить про дотримання страховиком вимог п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зважаючи на зазначене, підстави для урахування під час розгляду справи звіту, складеного на замовлення позивача, відсутні.

Крім того, суд враховує викладені у відзиві на позов доводи АТ «СК «Мега-Гарант» щодо проведення огляду пошкодженого транспортного засобу оцінювачем на замовлення позивача, за результатом якого складено звіт № 97/02-21, без повідомлення представника страховика, що є порушенням п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Всі сумніви щодо належності та допустимості доказів, а саме звіту № 97/02-21, суд тлумачить на користь АТ «СК «Мега-Гарант», зважаючи на що при вирішенні справи бере до уваги звіт № 67/02/21, складений на замовлення страховика.

В судовому засіданні представнику позивача було роз`яснено право заявити клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи, проте представник позивача вказане клопотання не заявив.

Стосовно визначення розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача - АТ «СК «Мега-Гарант», то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №14-176цс18.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що у страховика - АТ «СК «Мега-Гарант» виник обов`язок з відшкодування шкоди в повному розмірі, який становить, з урахуванням вже сплаченої суми 12 102,26 грн. та який не перевищує межі страхової суми (ліміту страхового відшкодування), розмір якої зазначений в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 200118091.

Суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант» матеріального збитку в межах суми страхового відшкодування без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин.

Розрахунок страхового відшкодування, що підлягає стягненню з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача здійснюється судом наступним чином.

Зі звіту № 67/02/21 вбачається, що вартість матеріального збитку розрахована за формулою, в якій вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) складає 30 300,71 грн. з ПДВ.

Сума ПДВ дорівнює 20 %, яка вираховується не простим арифметичним методом шляхом віднято 20% від суми з ПДВ, а за встановленою бухгалтерською формулою розраховується наступним чином: сума з ПДВ:6= сума ПДВ.

Вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) без ПДВ становить 25 250,60 грн. (30 300,71:6 = 5 050,11 сума ПДВ; 30 300,71 грн. 5 050,11 грн. = 25 250,60 сума без ПДВ).

Зважаючи на те, що страховиком відшкодовується розмір матеріального збитку без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, суд в зазначеній у звіті формулі враховує вартість складових частин без урахування ПДВ: 3 685,00 + 8 187,93 + 25 250,60 (без ПДВ) ? (1-0,59 коефіцієнт фізичного зносу) + 0,00 = 22 225,68 грн.

Таким чином, розмір матеріального збитку без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що підлягає сплаті АТ «СК «Мега-Гарант» на користь постраждалого становить 22 225,68 грн.

Зважаючи на те, що АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача було частково сплачено вартість матеріального збитку в розмірі 10 123,42 грн., стягненню з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріального збитку (без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) підлягає грошова сума в розмірі 12 102,26 грн. (22 225,68 грн. - 10 123,42 грн.).

Стосовно визначення розміру матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , то суд дійшов наступних висновків.

Зі звіту № 67/02/21 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу менша, ніж ринкова вартість автомобіля «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП.

При цьому визначаючи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Tayota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , оцінювач застосував коефіцієнт фізичного зносу 0,59.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 УК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків, завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Наданий АТ «СК «Мега-Гарант» звіт № 67/02/21 є належним доказом на підтвердження завданих позивачу збитків у вигляді витрат, які він мусить зробити для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 42 173,64 грн. Розмір шкоди, завданий позивачеві, підтверджується даним звітом, який позивачем не спростований.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір майнової шкоди має підтверджуватися виключно висновком судової експертизи.

Отже, відповідач АТ «СК «Мега-Гарант» надав суду докази щодо розміру завданої позивачу майнової шкоди, які не спростовані позивачем, і сумнівів у достовірності наданих доказів не виникає.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 , як винної особи, різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, що підлягає сплаті страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, зважаючи на що стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 14 897,85 грн.

Розрахунок страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача здійснюється судом наступним чином.

Зі звіту № 67/02/21 вбачається, що вартість відновлювального ремонту (Свр) розрахована за формулою, в якій вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) складає 30 300,71 грн. з ПДВ.

Як було розраховано судом вище, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) без ПДВ становить 25 250,60 грн.

Зважаючи на те, що винною особою підлягає відшкодуванню без урахування ПДВ різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, що підлягає сплаті страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, суд в зазначеній у звіті № 67/02/21 формулі враховує вартість складових частин без урахування ПДВ: 3 685,00 + 8 187,93 + 25 250,60 = 37 123,53 грн.

Розмір вартості відновлювального ремонту без врахування ПДВ та без врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 37 123,53 грн.

Таким чином, відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача ОСОБА_2 як винної особи підлягає різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що повинна бути одержана позивачем від страховика. Розмір такої різниці становить 14 897,85 грн. (37 123,53 грн. 22 225,68 грн. (страхове відшкодування (без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), що підлягає відшкодуванню страховиком).

Непроведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на час розгляду даної справи не є правовою підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем заявлено вимогу про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.07.2021 року у справі № 757/33065/18-ц.

Суд під час проведення розрахунків не враховує суму ПДВ, оскільки позивачем станом на час розгляду справи не надано до суду доказів надання послуг щодо ремонту транспортного засобу особою, що є платником ПДВ.

Стосовно розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат в розмірі 2 000,00 грн., які було сплачено позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження, за результатом якого складено звіт № 97/02-21, який судом не було взято до уваги з підстав, зазначених вище, то суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині, зважаючи на наступне.

Згідно п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Зважаючи на те, що в розумінні ст. 34 зазначеного Закону визначення розміру шкоди є обов`язком страховика, який в рамках розгляду даної справи ним було виконано та судом не встановлено порушення вимог п. 34.2 та 34.3. ст. 34, правові підстави для відшкодування позивачу як потерпілому витрат на проведення автотоварознавчого дослідження відсутні.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 268,84 грн., який розраховується наступним чином.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 40 867,28 грн. (100% ціни позову).

Всього судом стягнуто з відповідачів на користь позивача 27 000,11 грн. (12 102,26 + 14 897,85), що становить 66,06% задоволених позовних вимог.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 908,00 грн. (100%).

Зважаючи на те, що задоволено 66,06 % позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 599,82 грн.

Щодо розподілу судового збору в розмірі 599,82 грн. між відповідачами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Задоволені вимоги до АТ «СК «Мега-Гарант» в розмірі 12 102,26 грн. становлять 44,82% від 27 000,00 грн. (загальна сума задоволених вимог), зважаючи на що стягненню з страхової підлягає судовий збір в розмірі 268,84 грн. (44,82 % від 599,82 грн.).

Задоволені вимоги до ОСОБА_2 в розмірі 14 897,85 грн. становлять 55,18% від 27 000,00 грн. (загальна сума задоволених вимог), зважаючи на що стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 330,98 грн. (55,18 % від 599,82 грн.).

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., то суд дійшов висновку про її задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем до суду надано договір про надання правової допомоги від 27.05.2021 року, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат за договором від 27.05.2021 року.

Відповідно до п. 4.1. договору про надання правової допомоги від 27.05.2021 року за визначені п. 1.1. та 2.1. договору замовник сплачує виконавцю винагороду у фіксованому розмірі 5 000,00 грн. за надання правової допомоги адвокатом.

Розрахунок даної вартості правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. міститься у вказаному попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачами в судовому засіданні не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, зважаючи на що у суду відсутні правові підстави для зменшення таких витрат з власної ініціативи.

Зважаючи на зазначене, стягненню з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 480,40 грн., яка розрахована наступним чином.

5 000,00 грн. (100%), зважаючи на загальне задоволення судом 66,06% позовних вимог, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить 3 303,00 грн. (66,06% задоволених позовних вимог).

Зважаючи на те, що судом було задоволено 44,82% позовних вимог, заявлених до АТ «СК «Мега-Гарант», зі страховика підлягають стягненню витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 480,40 грн. (44,82% від 3 303,00 грн.)

Зважаючи на те, що судом було задоволено 55,18% позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 , з останньої на користь позивача підлягають стягненню витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 822,59 грн. (55,18 % від 3 303,00 грн.).

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріального збитку (без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою - 12 102,26 грн. (дванадцять тисяч сто дві гривні двадцять шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріального збитку (без урахування ПДВ та без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою 14 897,85 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто сім гривень вісімдесят п`ять копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати: судовий збір в розмірі 268,84 грн. (двісті шістдесят вісім гривень вісімдесят чотири копійки), витрати на професійну правничу допомогу 1 480,40 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати: судовий збір в розмірі 330,98 грн. (триста тридцять гривень дев`яносто вісім копійок), витрати на професійну правничу допомогу 1 822,59 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять дві гривні п`ятдесят дев`ять копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Поволяєва