Ухвала

10 лютого 2022 року

м. Київ

справа №372/3444/20

провадження №61-12111ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Центренерго» (далі - ПАТ «Центренерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 5 311,35 грн, інфляційні втрати - 373,07 грн та три відсотки річних - 164,07 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Центренерго» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 5 848,50 грн, з яких: заборгованість за спожиту теплову енергію - 5 311,35 грн, інфляційні втрати - 373,07 грн та три відсотки річних - 164,07 грн.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року відмовлено.

У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року, водночас у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти дні з дня отримання цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати касаційну скаргу, яка повинна бути викладена державною (українською) мовою та сплатити судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року повторно відмовлено у клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 23 листопада 2021 року щодо сплати судового збору.

3 лютого 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. з посиланням на підпункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заявник вважає, що відмова судді Фаловської І. М. у звільненні від сплати судових витрат споживачу ОСОБА_1 є фактично відмовою у судовому захисті. За положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Зазначена правова норма не містить положень щодо її застосування залежно від процесуального статусу сторін спору. Зазначає, що право споживача комунальних послуг на судовий захист не зникає при зверненні до суду постачальника саме цих послуг з позов, а отже, наявні підстави для застосування положень частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживача». Вимоги судді Фаловської І. М. щодо необхідності викладення касаційної скарги українською мовою суперечить рішенню Конституційного Суду України від 28 лютого 2018 року № 2-р/2018, в якому зазначено, що вимога подання процесуальних документів на державній українській мові є неконституційною.

Зазначене на його думку свідчить про необ`єктивність та упередженість суду, у зв`язку з чим відсутні достатні гарантії безсторонності та об`єктивності судді-доповідача у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року заяву про відвід судді Фаловської І. М. визнано необґрунтованою.

На виконання вимог статті 33 та частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Фаловської І. М. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Яремку В. В.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М., вивчивши матеріали касаційного провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 ЦПК України. Відповідно до указаної норми суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. мотивована тим, що суддя Фаловська І. М. намагається обмежити його право на доступ до правосуддя шляхом невідкриття касаційного провадження у справі, посилаючись на відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору з підстав передбачених статтею 22 Закону України «Про захист прав споживача», необхідності викладення касаційної скарги українською мовою, що по сутті є відмовою у судовому захисті.

Водночас за приписом частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Незгода заявника із ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги та залишення касаційної скарги без руху з підстав несплати судового збору та необхідності викладення касаційної скарги українською мовою є по суті незгодою з процесуальним рішенням судді, а тому не може бути підставою для відводу судді.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК Українита статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Доводи заявника не свідчать про існування інших обставин, які викликають сумнів у безсторонності, неупередженості або об`єктивності судді Фаловської І. М. у розгляді цієї справи.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Верховний Суд наголошує, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Отже, у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко