ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6439/21

Провадження № 22-ц/4820/339/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/6439/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року (суддя Шевцова Л.М.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що в лютому 2021 року він звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте відповіді на свій запит він не отримав.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 560/4070/21 за його позовом до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради щодо недотримання, встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації», строку надання відповіді на його запит від 15.02.2021.

Вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, приниженні честі та гідності.

За позицією позивача, розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Крім того, вказує, що йому доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності її праці, що позначалося щоденно на його фізичному та моральному стані. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та інше. Моральні страждання підсилювались також тим, що він є особою з інвалідністю II групи.

Звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, просив суд стягнути з відповідача на його користь 1 000 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що судом при ухваленні рішення не було враховано, що протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, не застосовано практику Європейського суду з прав людини та аналогічну практику у схожих справах.

Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Вказує, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та не надано доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіянням йому моральної шкоди. Крім того, вказує, що позивачем подано біля 60 позовів аналогічного змісту до органів місцевого самоуправління в різних населених пунктах України, свідчать, що метою таких звернень є не захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 , а штучне створення передумов для стягнення моральної шкоди, як способу отримання позивачем матеріальної вигоди, що є несумісним із завданням цивільного судочинства.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 560/4070/21 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надання відповіді на запит ОСОБА_1 від 15.02.2021.

Ухвалою цього ж суду від 09.08.2021 провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 15.02.2021, зобов`язання Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради розглянути запит від 15.02.2021 по надання публічної інформації щодо наявності на території м. Кам`янця-Подільського вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову закрито.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 560/4070/21 встановлено, що 15.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області із запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Запит відповідачем отримано 22.02.2021, відповідно до трекінгу поштового відправлення Укрпошти.

Відповідачем надано лист від 26.02.2021 за № 28-вих, яким розглянуто запит позивача про надання публічної інформації. Зазначено, зокрема, що після завершення робіт по інвентаризації земель міста, інформація щодо вільних земельних ділянок в межах міста Кам`янця-Подільського, що можуть бути використані під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд буде розміщено у вільному доступі на офіційному сайті міської ради. Також вказано, що за допомогою публічної кадастрової карти заявник може визначитись з бажаним місцем розташування земельної ділянки, яку в подальшому має бажання набути у власність.

Проте доказів надіслання такої відповіді позивачу, як самостійного відправлення, відповідачем не надано.

Докази надіслання такої відповіді надано суду лише у вигляді додатку до клопотання про закриття провадження по адміністративній справі, яке було надіслане позивачу 05.05.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, друга група (ветеран війни) (а.с. 10).

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою.

Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також, відповідно до п. 5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України, обов`язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Тому у такій категорії справ і у даній справі зокрема (зважаючи на доводи позивача), слід встановити наявність загальних підстав для стягнення моральної шкоди, а саме: факту заподіяння позивачу шкоди, суть якої повинна полягати у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, зокрема, і у приниженні честі та гідності фізичної особи (п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України); протиправність діяння відповідача; наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача; вину відповідача у заподіянні такої.

При цьому, кожен із вказаних складових повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надання відповіді на запит, йому завдана моральна шкода.

Сам по собі факт визнання рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі № 560/4070/21 протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради щодо недотримання встановленого ЗУ «Про доступ до публічної інформації» строку надання відповіді на запит ОСОБА_1 не є безумовною підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Визнання судом протиправною бездіяльності відповідача було зумовлено виключно порушенням порядку розгляду запиту про надання публічної інформації, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

За загальним правилом доказування у спірних правовідносинах вина органу місцевого самоврядування презюмується, однак відсутня презумпції завдання шкоди, обов`язок доведення такої складової цивільно-правової відповідальності покладається на позивача. У цьому контексті апеляційна скарга не містить переконливих аргументів скаржника, які б спростовували правильність висновку суду першої інстанції.

За таких обставин, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що оскаржуване судове рішення у справі ухвалене без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, оскільки висновки, зазначені у цих справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, суд виходив із конкретних обставин справи та фактично - доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Також, апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай