Справа № 496/4555/21
Провадження № 2-о/496/67/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Буран В.М.

за участю секретаря - СтрілецьЖ.М.

Представник заявника - ОСОБА_1 ,

Свідка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на законних підставах його батька - ОСОБА_4 , на території України з 07.06.1985 року по 15.03.1989 року, станом до 24 серпня 1991року.

Свою заяву мотивує тим, що його батько ОСОБА_4 з 1985 року у віці 18 років, після завершення навчання у школі переїхав в Україну, в м. Одесу в той час там проживали його близькі друзі та рідня. Потім його друзі та знайомі допомогли йому орендувати житло та прописатися за адресою АДРЕСА_1 . 10.09.2021р. заявник звернувся до органу ДМС України в Біляївському районі, з питання щодо отримання громадянства України та отримав відповідь згідно якої йому необхідно підтвердити факт постійного проживання його батька на території України з 07.06.1985 року по 15.03.1989 року, станом до 24 серпня 1991року.

Посилається на те, що його батько постійно проживав на території України до проголошення незалежності України та до набрання чинності закону України «Про громадянство», просить суд встановити факт проживання свого батька на території України, оскільки вказаний факт необхідний йому для встановлення громадянства.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області направив суду відзив, в якому просив заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду, посилаючись на те, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених в Порядку, у зв`язку з чим заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянства України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним.

Представник заявника в судовому засіданні на заяві наполягали посилаючись на обставини викладені в ній.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився причини неявки суду невідомі, однак з урахуванням наявності відзиву, суд вважає за можливе розглянути справу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка була сусідкою заявника та його батька підтвердила факт проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 1986-1990 року, він працював піонервожатим вона з ним проводила змагання в Великобалківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Заслухавши представника заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області Біляївський районний відділ надало заявнику довідку, в якої зазначило, що ОСОБА_3 звернувся до Біляївського РВ ГУДМС України в Одеській області з питання щодо оформлення набуття громадянства України. Проведеною перевіркою встановлено, що він має підстави для набуття громадянства України відповідно до ч.1 ст.8 закону України «Про громадянство України». Для набуття громадянства йому необхідно підтвердити факт постійного проживання свого батька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України за адресою АДРЕСА_1 , станом до 24 серпня 1991 року (а.с.14)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є батьком заявника, про що свідчить свідоцтва про народження: Серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Факт постійного проживання батька заявника - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 07.06.1985 року по 15.03.1989 року підтверджується довідкою Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №3258 від 27.09.2021р. (а.с.7), копією аркушів домової книги (а.с.8-9).

Згідно довідки Великобалківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №67/01-25 від 30.09.2021р. батько заявника працював на посаді старшого піонервожатого в Великобалківській восьмирічній школі в період з 01 вересня 1986 (наказ №138 від 27.08.1986р.) по 23 серпня 1987 року (наказ №125 від 28.05.1988 року) (а.с.10).

З твердженням представника заінтересованої особи у відзиві, що заявник не звертався до Державної міграційної служби України щодо громадянства, суд не погоджується. В матеріалах справи наявна довідка надана заявником, яка видана Біляївським районним відділом в Одеській області Головного управління державної міграційної служби України, в якої зазначається, що заявник звернувся до ДМС та йому роз`яснено про необхідність підтвердити проживання батька на території України в певний період (а.с.14)

Суд не приймає до уваги відзив заінтересованої особи, щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 , оскільки встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, тобто саме законом визначений такий порядок та заявнику необхідно рішення суду для подачі разом з іншими документами до Державної міграційної служби для отримання громадянства України та паспорта громадянина України. До вказаного висновок Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19.

З урахуванням викладеного суд вважає, що заява ОСОБА_3 обґрунтована і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса: 67602, Одеська область, м. Біляївка, вул. Успенського, буд. 2) про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на законних підставах батька заявника - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на території України, а саме: АДРЕСА_1 з 07.06.1985 року по 15.03.1989 року, станом до 24 серпня 1991 рік.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2022р.

Суддя В.М. Буран