У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 760/17124/20
Номер провадження 22-ц/824/3162/2022
Головуючий у суді першої інстанції Шереметьєва Л.А.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Поливач Л.Д.
08 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., перевіривши на відповідність вимогам ст.ст.354-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою,

встановив:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із викладеним у ній клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Дане клопотання мотивоване тим, що копію оскаржуваного заочного рішення було ним отримано 09.03.2021, а оскільки ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року йому було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вказаного заочного рішення, заявник вважав причини пропуску строку на його оскарження поважними.

Так, згідно вимог частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому положеннями частини четвертої статті 287 ЦПК України визначено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, положеннями чинного процесуального законодавства визначений дещо відмінний порядок оскарження заочного рішення суду, аніж у загальному порядку, встановленому для оскарження рішення суду, ухваленого не за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи 20 грудня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва було ухвалено заочне рішення у цій справі.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд вказаного заочного рішення.

Так, за правилами статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до установленого статтями 122-124 ЦПК України порядку обчислення процесуальних строків, тридцятим днем для оскарження відповідачем заочного рішення у цій справі, після постановлення місцевим судом ухвали про залишення без задоволення його заяви про перегляд заочного рішення, є 12 січня 2022 року.

Відповідно до зробленої відмітки на конверті, у якому позивачем направлена до суду апеляційна скарга, вона була здана до поштового відділення 28.12.2021.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до апеляційного суду у встановлені процесуальним законом строки, а тому відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2020 року, оскільки такий строк ним не пропущено.

Проте, перевіривши виконання відповідачем вимог статті 356 ЦПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги, суд дійшов висновку про неможливість прийняття судом апеляційної скарги до розгляду та вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог пункту 2 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, учасників справи.

Крім того, згідно положень пунктів 5 та 6 частини другої статті 356 ЦПК України у апеляційній скарзі також повинно бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); а також нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги убачається, що останнім при її подачі не було дотримано вищенаведених вимог закону та не зазначено свого реєстраційного номеру облікової картки платника податків (або за його відсутності номер і серія паспорта), а також не виконано вимоги пунктів 5, 6 частини другої статті 356 ЦПК України. А саме, не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2020 року (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо), не вказано про конкретні обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Натомість подана скарга містить лише виклад формальної незгоди заявника із ухваленим судом першої інстанції судовим рішенням у даній справі, а також посилання на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам закону та невизнання заявником права власності позивача на спірну квартиру.

Крім того, ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У поданій апеляційній скарзі заявник посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до закону, оскільки є учасником бойових дій.

Так, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у статті 22 якого передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) вказано, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Підстави для відступу від неї відсутні».

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 оскаржує в апеляційному порядку судове рішення у цій справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування спірною квартирою, тобто зазначена справа не пов`язана із захистом порушених прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій.

Ураховуючи наведене, підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі відсутні, а відтак, йому необхідно подати у загальному порядку до суду апеляційної інстанції відповідний документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За нормою частини першої статті 4 Закону «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2102 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 вказаного Закону ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Убачається, що заявником оскаржується рішення суду першої інстанції, яким задоволені дві заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги немайнового характеру, а саме про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та про встановлення порядку користування цим житловим приміщенням.

За пред`явлення вказаних вимог позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1681,60 грн (2102 грн х 0,4 х 2).

Отже, за подання апеляційної скарги заявник повинен сплатити судовий збір у розмірі 2522,40 грн (1681,60 грн х 150%).

Судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду має бути перераховано за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір за подачу апеляційної скарги (ПІП або назва установи/організації) по справі №.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, за наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Такі недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду нової редакції апеляційної скарги (з доданими її копіями відповідно до кількості учасників справи), яка за своєю формою та змістом відповідатиме вимогам статті 356ЦПК України та міститиме, зокрема, зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків особи, якою подано апеляційну скаргу, виклад доводів останнього у чому саме полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також виклад обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Особу, що подала скаргу необхідно попередити про те, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та їй повернута.

Керуючись ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати особі, яка подала апеляційну скаргу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У разі невиконання вимог ухвали, апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя