КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 2610/24736/2012

провадження номер: 22-ц/824/285/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мельника Я.С., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Майтапової Валерії Юріївни та за апеляційною скаргоюпредставника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика Андрія Павловича - адвоката Коваля Ростислава Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у складі судді Савицького О.А., у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик Андрій Павлович, акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик А.П., акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»).

Скарга мотивована тим, що 18 червня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчі листи № 2610/24736/2012 на виконання рішення цього ж суду, згідно з яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/9408/82/73960 від 27 червня 2008 року, яка станом на 14 червня 2012 року становить 75 156,49 доларів США, що еквівалентно 600 688 грн 25 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1997 року, шляхом її продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вказував, що зазначені виконавчі листи № 2610/24736/2012 від 18 червня 2014 року перебувають на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П., виконавче провадженні № 62819089 (далі - ВП № 62819089).

22 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. в рамках ВП №62819089 прийнято постанову про опис та арешт майна боржника, а саме, належної ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . У подальшому, 21 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі з примусового виконання виконавчого листа № 2610/24736/2012 від 18 червня 2014 року.

17 березня 2021 року ОСОБА_2 отримав від державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») лист, відповідно до якого 12 квітня 2021 року призначені електронні торги з реалізації належного йому нерухомого майна, зокрема, 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Вказував, що вказані вище дії приватного виконавця щодо винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, направлення на електронні торги належного йому нерухомого майна та у частині реалізації нерухомого майна, яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є неправомірними, оскільки суперечать вимогам закону. Вважав, що цими діями та рішенням приватного виконавця порушені його права.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просив:

визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. щодо винесення постанови від 21 січня 2021 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у ВП № 62819089;

визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. щодо направлення на електронні торги належного ОСОБА_2 майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 ;

визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. у частині вчинення дій щодо реалізації нерухомого майна, яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. усунути порушення прав ОСОБА_2 , шляхом скасування постанови №32819089 від 21 січня 2021 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. щодо направлення на електронні торги, призначені на 12 квітня 2021 року за реєстраційним номером лота 470174, належного боржнику ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме, 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П., вчинені ним в рамках ВП №62819089, у частині реалізації належного боржнику ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме, 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Райффайзен Банк» - адвокат Майтапова В.Ю. подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 13 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. було відкрито ВП №62819089, боржник: ОСОБА_2 , згідно з якою звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 600 688 грн 25 коп. Приватним виконавцем було зобов`язано ОСОБА_2 подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження у відповідності до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», а також приватний виконавець зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця від 13 серпня 2020 року у розмірі 60 068 грн 82 коп. Однак ОСОБА_2 постанову приватного виконавця у встановлені законом строки не виконав, декларацію про доходи та майно не надав. Тому вважає, що 22 жовтня 2020 року приватним виконавцем правомірно винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме, належної йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Також приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. 21 січня 2021 року обґрунтовано винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої призначено суб`єктом оціночної діяльності - суб`єкта господарювання товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юрсфера» (далі - ТОВ «Юридична компанія «Юрсфера») та зобов`язано надати висновок щодо вартості описаного та арештованого майна (початкова вартість майна для проведення електронних торгів). З огляду на викладене, на думку адвоката Майтапової В.Ю., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик А.П. провів всі, передбачені законодавством дії, на виконання рішення суду. Реалізаціячастини предмета іпотеки для виконання рішення суду не суперечить нормам чинного законодавства. Вказує, що посилання суду першої інстанції на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним, оскільки даний закон передбачає неможливість примусового стягнення (відчужене без згоди власника) нерухомого майна, яке є предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або май нового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Однак, згідно відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, у ОСОБА_2 перебуває у власності садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Зважаючи на те, що боржником ОСОБА_2 проігноровано постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої він зобов`язаний був повідомити про наявні у нього активи, здійснення приватним виконавцем дій на виконання рішення суду за рахунок забезпечувального майна є правомірним та таким, що не суперечить чинному законодавству України. Тому вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу в місті Києва Чижика А.П. щодо направлення заставного майна на електронні торги.

Представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. - адвокат Коваль Р.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення у цій частині, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано надані приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. докази на підтвердження його заперечень проти скарги та не враховано, що дія мораторію, передбаченого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на майно боржника ОСОБА_2 у ВП №62819089 не поширюється. Вказує, що до заперечень на скаргу ОСОБА_2 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. було долучено докази, а саме, інформаційні довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 серпня 2020 року, згідно яких ОСОБА_5 належать: 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_3 та 1/2 садового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Також у запереченнях приватного виконавця було вказано на наявну у відкритих джерелах інформацію про те, що ОСОБА_6 є засновником товариства з обмеженою відповідальністю «СКС-ФУДЗ ІНГРЕДІЄНТС» (далі - ТОВ «СКС-ФУДЗ ІНГРЕДІЄНТС») та є фізичною особою-підприємцем. Також приватним виконавцем Чижиком А.П. було долучено до його заперечень акт приватного виконавця від 02 жовтня 2020 року у ВП №62819089, згідно якого виїздом за місцем проживання боржника у присутності понятих було встановлено, що ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 фактично не проживає. Отже, відповідно до наведених вище доказів, суд першої інстанції повинен був дійти висновку, що в даному випадку дія мораторію, передбаченого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на майно боржника ОСОБА_2 у ВП №62819089 не поширюється.

Крім того вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що задоволення скарги ОСОБА_2 жодним чином не відновлює будь-яких прав скаржника, і його правове становище не змінилося внаслідок постановлення судом відповідної ухвали.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзивів на апеляційні скарги, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційних скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у цивільній справі №2610/24736/2012 рішенням Шевченківського районного суду міста Києві від 11 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/9408/82/73960 від 27 червня 2008 року, що станом на 14 червня 2012 року складає 75 156,49 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 14 червня 2012 року становить 600 688 грн 25 коп., з яких: 69 631,90 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 556 532 грн 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 4 049,26 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 32 363 грн 71 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 356,69 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 2 850 грн 84 коп. - пеня за прострочення кредиту; 111 864 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 8 940 грн 73 коп. - пеня за прострочення відсотків, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,4 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1997 року, шляхом продажу її на прилюдних торгах за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання вказаного рішення суду, 18 червня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №2610/24736/2012 (а.с.47-78).

13 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. прийнято постанову про відкриття ВП № 62819089 з виконання виконавчого листа №2610/24736/2012 від 18 червня 2014 року. Цією ж постановою приватного виконавця зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом, а також зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 60 068 грн 82 коп. (а.с.61-62).

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. від 13 серпня 2020 року накладено арешт на належне боржнику ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 661 426 грн 07 коп. (а.с.82-83).

22 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме, належної йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.85-87).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. від 21 січня 2021 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у ВП №62819089 призначено суб`єктом оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Юридична компанія «Юрсфера» та зобов`язано надати висновок щодо вартості описаного та арештованого майна (початкова вартість майна для проведення електронних торгів) (а.с.89-90).

24 січня 2021 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. надійшов звіт про незалежну оцінку вартості майна, складеного 10 лютого 2021 року оцінювачем ТОВ «Юридична компанія «Юрсфера» Ковтюх Н.П., згідно з яким вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 становить 215 000 грн 00 коп. (а.с.91-94).

Відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна, приватним виконавцем у рамках ВП № 62819089 передано на реалізацію на електронних торгах нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а саме, належну боржнику ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Вартість майна - 215 000 грн 00 коп. без врахування ПДВ (а.с.95-97).

З повідомлення ДП «Сетам» вбачається, що реалізація предмета іпотеки буде здійснюватись на електронних торгах 12 квітня 2021 року о 09 год 00 хв., початкова ціна продажу майна - 215 000 грн 00 коп., реєстраційний номер лота - 470174 (а.с.7).

Обґрунтовуючи вимоги скарги, боржник ОСОБА_2 посилався на порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні ним виконавчих дій, зокрема, на неправомірність дій приватного виконавця щодо направлення на електронні торги належного йому нерухомого майна та у частині реалізації нерухомого майна, яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тому вважав, що вказаними діями та рішенням приватного виконавця були порушені його права.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Задовольняючи частково скаргу та, визнаючи неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. щодо направлення на електронні торги належного боржнику ОСОБА_2 нерухомого майна: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , а також щодо реалізації вказаного вище належного боржнику нерухомого майна, суд першої інстанції виходив із того, що такими діями та рішеннями приватного виконавця порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який поширюється на реалізацію та стягнення щодо належної боржнику ОСОБА_2 вказаної вище 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та відповідають матеріалам справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1,2 ст.18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

З огляду на ст.3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Вказаний мораторій унеможливлює вжиття органами і посадовими особами проведення конкретних виконавчих дій - заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 688/1383/15-ц дійшов висновку, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є правовою підставою, що не дає підстав органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що квартира АДРЕСА_1 , яка складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 32,40 кв.м, житловою площею 17,10 кв.м, та належить на праві власності в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним 27 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , на забезпечення виконання взятих на себе ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором №014/9408/82/73960 від 27 червня 2008 року, за яким ОСОБА_3 отримав кредит в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка використовуються ними як постійне місце проживання. Також встановлено, що належні ОСОБА_2 садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ., не можуть вважатися постійним місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки питання щодо виділу частки в натурі, що належить ОСОБА_2 у спірній квартирі АДРЕСА_1 , не вирішувалось.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у судовому рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 425/2086/16-ц.

Таким чином, та обставина, що квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований боржник ОСОБА_2 , використовуються ним як постійне місце проживання, а також те, що належні ОСОБА_2 садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ., не можуть вважатися постійним місцем проживання ОСОБА_2 - встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому не підлягають доказуванню.

Апеляційний суд не приймає до уваги доданий до заперечень акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. від 02 жовтня 2020 року у ВП №62819089, згідно якого виїздом за місцем проживання боржника у присутності понятих було встановлено, що ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_5 фактично не проживає (а.с.88), оскільки акт приватного виконавця не є передбаченим законом документом на підтвердження місця фактичного проживання фізичної особи.

Інших доказів того, що змінилися обставини, які встановлені вказаними вище судовими рішеннями, що набрали законної сили, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик А.П. і представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надали ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи, що є їх процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України.

Та обставина, що ОСОБА_6 є засновком ТОВ «СКС-ФУДЗ ІНГРЕДІЄНТС» та є фізичною особою-підприємцем, не має правового значення під час вирішення питання щодо поширення дії положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»на належну боржнику ОСОБА_5 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що квартира АДРЕСА_1 підпадає під дію положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки має загальну площу, яка не перевищує 140 кв.м, та використовується боржником ОСОБА_2 як постійне місце проживання. При цьому питання щодо виділу в натурі частки, яка належить ОСОБА_2 у даній квартирі, не вирішувалось, і в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що інше належне ОСОБА_2 нерухоме майно, використовуються ним як постійне місце проживання.

Наведені обставини свідчать про те, що приватним виконавцем під час вчинення дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на належну боржнику ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 шляхом передання на реалізацію на електронних торгах, не враховано положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Отже, враховуючи, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. вчинено в рамках ВП № 62819089 дії щодо звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_2 нерухоме майно, яке є предметом іпотеки та підпадає під дію положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що суперечить вимогам закону, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення скарги ОСОБА_2 в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо направлення нерухомого майна на електронні торги та в частині реалізації нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги адвоката Коваля Р.О. про те, що задоволення скарги ОСОБА_2 жодним чином не відновлює будь-яких прав скаржника і його правове становище не змінилося внаслідок постановлення судом відповідної ухвали, апеляційним судом не приймаються до уваги з таких підстав.

В даному випадку ОСОБА_2 , будучи стороною ВП №62819089 та звернувшись до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця, реалізував своє гарантоване ст.447 ЦПК України право на звернення до суду із скаргою, вважаючи, що рішеннями та діями приватного виконавця порушено його права та свободи. Оскаржуваною ухвалою суду відновлено вставлений ст.ст.1,18 Закону № 1404-VІІ режим законності здійснення виконавчого провадження, який не був дотриманий приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Майтапової Валерії Юріївни та апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика Андрія Павловича - адвоката Коваля Ростислава Олександровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: