Ухвала

15 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 523/15253/18

провадження № 61-1873ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа, - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2022 року засобами поштового зв`язку Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУДМС) подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у цивільній справі № 523/15253/18.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

I. Щодо строку на касаційне оскарження

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року складено 22 листопада 2021 року.

Касаційна скарга подана 28 січня 2022 року із пропуском строку передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущений через те, що касаційна скарга, подана 07 грудня 2021 року, була залишена без руху ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року. Після залишення касаційної скарги без руху ГУДМС зверталось із доповідною запискою щодо необхідності сплати судового збору, однак заявник не мав бюджетних асигнувань для сплати судового збору, у зв`язку з чим не міг усунути недоліки касаційної скарги з причин незалежних від ГУДМС. Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року касаційну скаргу повернуто заявникові. Вважає, що строк касаційного оскарження пропущений з поважних причин, а саме, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору, з цих підстав просить поновити строк на касаційне оскарження.

Наведені ГУДМС у касаційній скарзі підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження суд визнає неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення

від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

ГУ ДМС України в Одеській області вказує, що строк на касаційне оскарження пропущений через те, що заявник не міг усунути недоліки касаційної скарги з причин незалежних від ГУ ДМС України в Одеській області, а саме, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Викладене узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21).

Верховний Суд звертає увагу, що вперше касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року ГУДМС подало

07 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року (провадження

№ 61-20105ск21) касаційну скаргу ГУДМС залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року (провадження

№ 61-20105ск21) касаційну скаргу ГУДМС на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Вимоги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги для ГУДМС були передбачуваними.

Подаючи касаційну скаргу 07 грудня 2021 рокубез сплати судового збору, заявник не міг не розуміти невідповідність своїх дій вимогам закону.

Верховний Суд в ухвалі від 16 грудня 2021 року вказував на необхідність сплати судового збору за подання касаційної скарги, однак ГУДМС не тільки не усунуло недоліки касаційної скарги, а й 28 січня 2022 року повторно подало касаційну скаргу знов без сплати судового збору.

При цьому на підтвердження неможливості сплати судового збору в сумі

704, 8 грн до касаційної скарги не додано жодних документів.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За таких обставин Верховний Суд визнає наведені ГУДМС підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

II. Щодо сплати судового збору

Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заяву подано до суду у травні 2018 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Враховуючи викладене, розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 704,80 грн (із розрахунку (352,40 грн х 200%), де 352,40 грн це 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня 2018 року.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

ІІІ. Щодо надання копій касаційної скарги

Всупереч вимог статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додано її копію, яка ніким не підписана.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів на підтвердження таких підстав;

2) надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 704,80 грн.

3) надання копії касаційної скарги, яка відповідає оригіналу.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 523/15253/18 наведені у касаційній скарзі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області

від 02 грудня 2021 року.

Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ГУ ДМС України в Одеській області копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині несплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала, а в разі, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович