печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2420/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1799 від 01 червня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що на переконання позивача, виконавчий напис № 1799 від 01 червня 2021 року не відповідає вимогам, які встановлені Законом України «Про нотаріат», а також переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України за № 1172 від 29 червня 1999 року.

Позивач вказує на те, що кредитний договір № 0258-5358 від 20 листопада 2019 року, за яким стягується заборгованість, нотаріально не посвідчувався, а тому в нотаріуса не було відповідних повноважень для накладення виконавчого напису на борговому документі.

У зв`язку із цими обставинами заявником здійснюється підготовка позовної заяви до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із змісту заяви та додатків до неї вбачається, що предметом спору, у цілях якого подано заяву про забезпечення позову, є виконавчий напис № 1799 від 01 червня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно з приписами частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

На підтвердження фактичних обставин стороною заявника подано: копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича про відкриття виконавчого провадження № 67068006 від 07 жовтня 2021 року, копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27 жовтня 2021 року.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, а саме до вирішення по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід зупинити стягнення на підставі вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса .

Відповідно до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє здійснення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа до розгляду питання по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1-6, 15, 19, 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 1799 від 01 червня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк