Провадження № 2/641/355/2022 Справа № 641/2085/21
08 лютого 2022 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зелінської І.В.,
за участю секретаря Мельник А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати договір поставки №22/06/20/МС від 22.06.2020 року, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_2 , і стягнути з відповідача сплачену позивачем передплату за договором у розмірі 43 000, 00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн..
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.06.2020 року між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено договір поставки № 22/06/20/МС, за умовами якого відповідач зобов`язався за визначену договором оплату виготовити товар та передати його у власність позивача, а також виконати роботи з монтажу світло прозорих конструкцій та додаткових елементів (підвіконня, відливи) та здати такі роботи позивачу. За умовами договору оплата проводилася частинами. Зокрема, у день підписання договору позивачем було сплачено, а відповідачем отримано готівкою передплату у розмірі 43 000,00 грн, що підтверджується підписом відповідача у договорі. Але відповідач свої зобов`язання за договором у встановлений строк і до теперішнього часу не виконав та не повернув сплачені позивачем грошові кошти.
Ухвалою суду від 25.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача адвокат Сопільняк В.Ю. подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Покупець сплатив Постачальнику зазначену суму передоплати у момент укладення і підписання Договору поставки 22.06.2020 року, що підтверджує підпис Постачальника у договорі.
У свою чергу Договором поставки передбачено, що після отримання повного розміру попередньої оплати Постачальник зобов`язується протягом 15 робочих днів виготовити Товар та виконати Роботи з його монтажу. Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості та якості з моменту підписання останнім видаткової накладної на відповідну партію товару. Роботи вважаються прийнятими Покупцем з моменту підписання Акту передачі -приймання виконаних робіт.
Проте у вказаний строк відповідачем товар не поставлено позивачу, а роботи, передбачені договором не виконано.
03.10.2020 року, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про розірвання Договору поставки від 22.06.2020 року та повернення коштів, сплачених у якості попередньої оплати за Договором, однак відповідачем вказана вимога була проігнорована.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. У відповідності до ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше на встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно вимог ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення зобов`язання визначенні в ст.611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Стаття 570 ЦК України визначає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже, завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Сама по собі ст. 570 ЦК України, не встановлює правових підстав стягнення будь-якого авансового платежу.
Через канцелярію суду 14.12.2021 року представником позивача надано суду клопотання, в якому просила при вирішенні справи врахувати записи двох телефонних розмов позивача та відповідача, надані суду на USB-накопичувачі, які не беруться судом до уваги, у зв`язку з неможливістю встановлення осіб, голоси яких містяться на вказаних записах.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Законом України «Про судовий збір» передбачена ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,00 гривень.
Крім того, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У пред`явленому позові об`єднано дві вимоги майнового та немайнового характеру, а саме: розірвання договору та стягнення грошових коштів. Тобто, при пред`явленні вказаного вище позову до суду позивач, у відповідності до зазначених вище положень Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити судовий збір в загальному розмірі 1816,00 гривень, тобто по 908,00 гривень за кожну вимогу.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача, який поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн., підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 908,00 грн..
Керуючись ст.ст. 13, 77-79, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів- задовольнити.
Розірвати договір поставки № 22/06/20/МС, укладений 22 червня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2022 року.

Суддя: І. В. Зелінська