ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 641/8625/20

провадження № 22-ц/818/1601/22

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Гармаш К.В.

учасники справи:

позивачі : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»

треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління міграційної служби України у Харківській області, державний реєстратор виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського район Харківської області Микитенко Людмила Іванівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління міграційної служби України у Харківській області, державний реєстратор виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, про визнання протиправним та скасування запису про іпотеку, поновлення реєстрації місця проживання, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від особи яких діє представник ОСОБА_5 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року, постановлене у складі судді Фанда О.А.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилались на те, що між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 24 березня 206 року укладено кредитний договір № 211/06-КВ, за умовами якого позичальник отримав 28400 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 23 березня 2011 року. В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 211/06-КВ/Z від 24 березня 2006 року, за умовами якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної часткової власності. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» (правонаступника ТОВ «Укрпромбанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 197 391,82 грн. Як стало відомо позивачам, внаслідок підписання 14 червня 2019 року протоколу електронних торгів UA-EA-2019-04-26-000007-b 15 липня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Ей Ті Фінанс» укладено договір № 1571/К купівлі-продажу права вимоги, в тому числі й за вищезазначеними договорами кредиту та іпотеки. 27 листопада 2019 року між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір відступлення права вимоги № 27/11/19-1 за вказаними договорами. Проте вказані договори відступлення права вимоги не містять жодної вказівки про передачу ТОВ «Ей Ті Фінанс» ТОВ «ФК «Маніту» встановлених законом первинних документів на підтвердження переданих йому прав вимоги, отже відсутні докази на підтвердження переходу права вимоги. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 227161537 від 7 жовтня 2020 року позивачам стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. за ТОВ «ФК «Маніту». Внаслідок таких дій державного реєстратора відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім цього позивачі незаконно були зняті з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1 , яка є єдиним їх житлом.

Посилаючись на вказані обставини позивачі просили:

визнати протиправним та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності/довірчої власності № 38458838 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 52/100 квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Маніту»;

визнати протиправним і скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності/довірчої власності № 38459147 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 48/100 квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Маніту»;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 1 жовтня 2020 року;

визнати протиправним та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 38460010 від 31 березня 2006 року за ТОВ «ФК «Маніту» як іпотекодержателем;

поновити реєстрацію місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 травня 2021 року позовні вимоги про визнання протиправним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності/довірчої власності № 38458838 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 52/100 квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Маніту»; визнання протиправним і скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності/довірчої власності № 38459147 здійснений державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про реєстрацію права приватної власності на 48/100 квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Маніту»; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. від 1 жовтня 2020 року за заявою представника позивачів залишено без розгляду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивачів просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи вийшов за межі позовних вимог. Вказує, що позивачі у позові не висували вимоги припинити іпотеку, як засіб забезпечення виконання кредитного зобов`язання, а посилаючись на суперечність відомостей, що містяться у відповідному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вимагали приведення даних реєстру у відповідність із наявними документами про існуючі речові права згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чого судом першої інстанції не враховано. Зазначає, що позивачі заперечують проти твердження суду першої інстанції про обрання неналежного способу захисту порушеного права. Вказують, що не погоджуються із ототожненням судом першої інстанції особи відповідача, тобто особи, яка порушила право позивачів та повинна нести за це відповідальність із особою, до повноважень якої належить здійснення реєстраційних дій, у тому числі реєстрації місця проживання. Вказують, що право позивачів було порушене не внаслідок рішення органу державної влади або місцевого самоврядування, їх посадових осіб, які не є учасниками правовідносин, що склалися між сторонами з приводу користування та розпорядження спірною квартирою, а в результаті дій особи, що необґрунтовано вважала себе власником житла та факту подання цією особою заяви про зняття з реєстрації осіб, що проживають у спірній квартирі.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки наразі предметом розгляду справи є лише позовні вимоги про визнання протиправним та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку №38460010 від 31 березня 2006 року за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Маніту» та поновлення реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_2 , та рішення суду оскаржується лише в частині не задоволення цих позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасування запису про іпотеку від 31 березня 2006 року, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання на час розгляду справим не виконане належним чином.

Що стосується позовних вимог в частині поновлення реєстрації місця проживання позивачів, то зазначені вимоги пред`явленні до неналежного відповідача, оскільки ТОВ «ФК Маніту» не є тією особою, до повноважень якої належить поновлення реєстрації місця проживання, а тому підстав для їх задоволення не вбачається.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 24 березня 206 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №211/06-КВ, згідно умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 28400 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 23 березня 2011 року.

В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 211/06-КВ/Z від 24 березня 2006 року, згідно умов якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної часткової власності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 9 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 197 391,82 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із змісту рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 січня 2014 року по справі №641/12220/13-ц вбачається, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК України).

Внаслідок підписання 14 червня 2019 року протоколу електронних торгів UA-EA-2019-04-26-000007-b 15 липня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Ей Ті Фінанс» укладено договір № 1571/К купівлі-продажу права вимоги, в тому числі й за вищезазначеними договорами кредиту та іпотеки.

27 листопада 2019 року між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір відступлення права вимоги № 27/11/19-1.

До Державного реєстру іпотек внесено відповідні відомості (перенесено із запису 32392917), зокрема зареєстроване обтяження (вид обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3013880, іпотекодержатель ТОВ «ФК «Маніту».

Отже, права кредитора та іпотекодержателя за укладеним між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» набуло ТОВ «ФК «Маніту».

Доводи позивачів про те, що ТОВ «ФК «Маніту» не набуло право вимоги за іпотечним договором №211/06-КВ/Z є безпідставними.

Позивачі не заперечують факт укладення договору відступлення права вимоги між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» № 27/11/19-1 від 27 листопада 2019 року, однак вказують, що відсутні докази передачі новому кредитору первинних документів на підтвердження переданих прав вимог. Вважають, що доказом переходу права вимоги мають бути не лише оригінал кредитного договору, яким передбачено зокрема умови, порядок та графік погашення заборгованості, але й первинні документи які свідчать про видачу кредиту позичальнику, про нарахування сум заборгованості та про її погашення, і документи, що підтверджують інші обставини, які стосуються кредитної заборгованості, однак, подані ТОВ «Ей Ті Фінанс» копії договір такими не являються.

Матеріали справи свідчать, що договір відступлення права вимоги № 27/11/19-1, укладений 27 листопада 2019 року між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ТОВ «ФК «Маніту» наразі є чинним. Доказів щодо визнання його недійсним або припиненим у встановленому законом порядку позивачами не надано; клопотань щодо витребування документів на підставі яких вчинено запис про реєстрацію ТОВ «ФК «Маніту» іпотекодержателем спірного нерухомого майна останнім не заявлялось. На даний час, що не заперечується учасниками справи, даний договір оспорюється в судовому порядку справа №641/858/20, проте, судового рішення за результатами розгляду цієї справи сторонами не надано.

У Державному реєстрі іпотек містяться відомості що іпотекодержателем спірної квартири є ТОВ «ФК «Маніту».

Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Оскільки зобов`язання на час розгляду справи в суді першої інстанції не виконане належним чином, висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасуваня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 38460010 від 31 березня 2006 року за ТОВ «ФК «Маніту» як іпотекодержателем є законним та обгрунтованим.

Щодо позовних вимог про поновлення реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_2 , то колегія зазначає наступне.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування.

Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що псвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку за місцем її проживання.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207.

Згідно з пунктом 3 вказаних Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

Під час судового розгляду не встановлено правових підстав для позбавлення позивачів права користування вказаною квартирою.

Разом з тим, звертаючись до суду із даним позовом, зокрема із позовним вимоги щодо поновлення реєстрації місця проживання відповідачем зазначено ТОВ «ФК Маніту», який не відповідно до п.3 вказаних вище правил не є органом реєстрації, на який покладено обов`язок здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до приписів ч.1 та 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо залучення до участі у справі нового відповідача, адже відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позов в частині поновлення реєстрації місця проживання пред`явлено не до належного відповідача, колегія суддів позбавлена можливості повно, всебічно дослідити існуючи правовідносини, а тому підстави для задоволення цих позовних вимог також відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновком колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 24 грудня 2020 року було рекомендовано скасувати рішення від 01 жовтня 2020 року №54359719, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.Ф., на підставі якого було зареєстровано право власності на спірну квартиру, яка належала ОСОБА_4 - за ТОВ «ФК «Маніту» в порядку державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Підставами для скасування було зазначено: не відповідність довідки про суму боргу за основним зобов`язанням від 11 серпня 2020 року та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вимогам встановленим п.61 Порядку №1127; невідповідність адреси, яка було об`єктом оцінки у звіті про оцінку майна від 30 вересня 2020 року, адресі, яка зазначена у заяві про державну реєстрацію; на момент прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію ОСОБА_4 не мав у власності інших об`єктів житлової нерухомості, що є порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Наказом Міністерства юстиції України від 18 січня 2021 року №201/5 скасовано рішення від 01 жовтня 2020 року №54359719, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.Ф.

Оскільки наразі рішення від 01 жовтня 2020 року №54359719, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.Ф., на підставі якого було зареєстровано право власності на спірну квартиру, яка належала ОСОБА_4 - за ТОВ «ФК «Маніту» та позивачів знято з реєстрації з місця проживання скасовано, правові підстави для позбавлення позивачів права користування вказаною квартирою відсутні, позивачі не позбавлені можливості звернутися із заявою до відповідного органу про поновлення реєстрації місця проживання.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від особи яких діє представник ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2022 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна