Справа № 699/842/21
Номер провадження № 2/699/101/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора,

про розірвання договору довічного утримання,

УСТАНОВИВ:

У провадження Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, про розірвання договору довічного утримання, стягнення моральної шкоди та коштів, переданих на зберігання.

З позовної заяви вбачається, що 11.05.2018 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 (за згодою ОСОБА_3 ) укладено договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу ОСОБА_2 належні їй на праві приватної власності 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,0621 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , взамін на що відповідач ОСОБА_2 зобов`язався надавати позивачу довічне матеріальне забезпечення.

Відповідачі від моменту укладення договору довічного утримання не у повному обсязі виконували його умови. Сторони почали конфліктувати, а з 10.04.2021 відповідач ОСОБА_2 взагалі відмовився виконувати взяті на себе за договором обов`язки. Відповідач ОСОБА_3 від вказаної дати також не надає позивачу ніякої допомоги і утримання.

У період дії зазначеного договору у червні 2020 року позивач передала відповідачу ОСОБА_2 на зберігання власні кошти в сумі 3 000,0 доларів США, які відповідач ОСОБА_2 відмовляється повернути позивачу.

Завдана позивачу моральна шкода у зв`язку з невиконанням взятих на себе обов`язків за договором довічного утримання позивачем оцінена у розмірі 10 000,0 грн.

З цих підстав позивач звернулася до суду та просить:

- розірвати договір довічного утримання від 11.05.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за згодою його дружини ОСОБА_3 , який посвідчений державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. та зареєстрований у реєстрі за № 1-361;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача завдану моральну шкоду в сумі 10 000,0 грн.;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти, еквівалентні 3000,00 доларів США за курсом НБУ на день винесення судом рішення по даній справі;

- стягнути із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином.

Перед початком підготовчого засідання представник позивача - адвокат Брус Т.М. звернулася до суду з заявою про виключення із числа відповідачів ОСОБА_3 . Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_3 не є стороною договору довічного утримання, питання про розірвання якого ставиться у позові, тому її включено до числа відповідачів помилково.

Ухвалою суду від 12.01.2022 ОСОБА_3 виключено з числа відповідачів у даній справі.

До підготовчого засідання представник позивача - адвокат Брус Т.М. звернулася до суду з клопотанням про роз`єднання позовних вимог у даній справі. Вказане клопотання мотивоване тим, що позивач знаходиться у критичній ситуації, оскільки їй 83 роки, вона проживає одиноко, на даний час захворіла, тому потребує сторонньої допомоги. 21.12.2021 вона письмово звернулася до місцевого центру соціального обслуговування за допомогою. Однак у зв`язку із наявністю договору довічного утримання, укладеного із ОСОБА_2 , в усній формі їй було відмовлено у наданні допомоги. Ураховуючи, що справа за позовом ОСОБА_1 на даний час знаходиться на стадії підготовчого провадження і у частині розірвання вище вказаного договору відповідач визнав позовні вимоги, тому, з метою економії часу, наявні підстави для ухвалення судового рішення у вказаній частині у підготовчому засіданні.

Таким чином представник позивача просила у справі № 699/842/21 продовжити розгляд позовної вимоги про розірвання договору довічного утримання від 11.05.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за згодою його дружини ОСОБА_3 , та посвідченого державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. за № 1-361, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 Корсунь-Шевченківського району Черкаської області . При цьому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача завданої ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10 000,0 грн. та переданих відповідачу на зберігання коштів в сумі 3000,00 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення судом рішення по даній справі просила виділити в окреме провадження.

Ухвалою суду від 12.01.2022 клопотання представника позивача Брус Т.М. про роз`єднання позовних вимог задоволено, ухвалено роз`єднати позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, стягнення моральної шкоди та коштів, переданих на зберігання.

У межах судової справи № 699/842/21 (провадження 2/699/101/22) продовжено розгляд позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, а також виділено у самостійне провадження позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та коштів, переданих на зберігання, які передані до канцелярії суду для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду та подальшої передачі судді.

З огляду на вказане, на даний час розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, про розірвання договору довічного утримання

Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи містяться заяви про проведення підготовчого засідання у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте в підготовче засідання не з`явився, надавши суду заяву про проведення розгляду даної справи без його участі. Позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання визнав.

ОСОБА_3 , будучи повідомлено про дату, час та місце розгляду справи в порядку п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в підготовче засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. При цьому ухвалою суді її виключено з числа відповідачів у даній справі.

Положеннями ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.08.1999 по справі № 2-43 за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 25-29).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за згодою дружини останнього ОСОБА_3 , 11.05.2018 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І., зареєстрований в реєстрі за № 1-361 (а.с. 18-20).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 , як відчужувач, передала у власність ОСОБА_2 , як набувачу, належні ОСОБА_1 на праві приватної власності 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 Корсунь -Шевченківського району Черкаської області , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язався надавати ОСОБА_1 довічно матеріальне забезпечення.

Згідно з п. 11 вказаного договору довічного утримання за згодою сторін обов`язок набувача по наданню відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді:

-забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній 2/3 частці будинку;

-забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням;

-забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям;

-здійснення догляду та надання необхідної допомоги;

-забезпечення належними лікувальними засобами;

-грошова оцінка зазначених видів матеріального забезпечення на місяць, за згодою сторін, визначається в сумі десяти неоподатковуваних мінімумів, яка підлягає індексації, у порядку, встановленому законом;

-набувач зобов`язаний поховати відчужувача у випадку його смерті в місті Корсуні-Шевченківському Черкаської області.

Згідно з п. 10 цей договір вчиняється з письмової згоди дружини набувача ОСОБА_3 . Згода викладена у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено Гончаренко Ю.І. , державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, 11.05.2018 за реєстровим № 1-360.

11.05.2018 вищевказаним нотаріусом у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання було накладено заборону відчуження на зазначені в договорі 2/3 частки будинку з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку до виконання (припинення) або розірвання договору, зареєстровану в реєстрі за №№ 1-363, 1-364.

На підставі вищевказаного договору довічного утримання вказані в ньому 2/3 частки будинку та земельна ділянка були зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.09.2021 № 273319926.

Позивач вказує, що від моменту укладення договору довічного утримання до 10.04.2021 відповідач ОСОБА_2 частково виконував його умови, вказані в п.11, а саме:

-в частині забезпечення ОСОБА_1 житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній 2/3 частці будинку - остання продовжувала, як і раніше, одиноко проживати у будинку по АДРЕСА_1 , тобто ця умова договору виконувалася в повному обсязі; при цьому комунальні послуги (газове опалення, електроенергія) вона оплачувала власними коштами. На підтвердження вказаного позивач надала копії квитанцій (а.с. 62-68);

-в частині забезпечення ОСОБА_1 щоденним триразовим калорійним харчуванням - відповідач іноді купував для неї продукти харчування та лише декілька разів відповідач приносив їй їжу, приготовану його дружиною, тобто ця умова відповідачем не виконувалася;

- в частині забезпечення ОСОБА_1 придатним для носіння одягом та взуттям - відповідач за весь період дії договору довічного утримання одягом і взуттям її не забезпечував, тобто ця умова відповідачем не виконувалася;

-в частині здійснення догляду та надання необхідної допомоги - відповідач ОСОБА_2 до 10.04.2021 відвідував позивача один раз на чотири дні, трохи сидів і йшов геть, при цьому на прохання позивача зробити що-небудь по господарству, переважно відмовляв, лаявся. Його дружина за весь період договору довічного утримання декілька разів мила підлогу у будинку, один раз в січні 2021 року за кошти позивача здійснила оплату за газ у відділенні Приват Банку. Також відповідач з дружиною один раз очищали димохід від сажі та побілили одну кімнату у будинку. Тобто ця умова виконувалася відповідачем частково;

-в частині забезпечення ОСОБА_1 належними лікувальними засобами - відповідач лікувальними засобами її не забезпечував. За відомостями з медичної карти позивач обтяжена рядом хвороб, серед яких цукровий діабет, остеохондроз, кардіосклероз, інші (а.с. 47-60), тобто позивач потребує лікування, однак відповідач навіть не подбав про укладення договору між ОСОБА_1 та сімейним лікарем. Оскільки позивач не мала навіть сімейного лікаря, то вважає, що ця умова договору відповідачем не виконувалася;

-грошова оцінка зазначених видів матеріального забезпечення на місяць була визначена договором довічного утримання в сумі десяти неоподатковуваних мінімумів, однак відповідач на утримання позивача таких коштів не витрачав.

Позивач зазначає, що з 10.04.2021 відповідач взагалі відмовився виконувати взяті на себе за договором довічного утримання обов`язки.

З вказаного приводу ОСОБА_1 зверталася до поліції, працівники якої, опитавши ОСОБА_2 , установили, що останній неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про те, що він не бажає більше до неї приходити та доглядати, оскільки вона завжди чимось не задоволена та постійно надокучає (а.с. 43-44).

Представник позивача адвокат Брус Т.М. направила відповідачу ОСОБА_2 та його дружині 03.08.2021 рекомендованим листом з повідомленням та з описом письмову пропозицію з`явитися 01.09.2021 на 09.00 год. до державного нотаріуса Гончаренко Ю.І. в Корсунь-Шевченківську державну нотаріальну контору для розірвання спірного договору довічного утримання за взаємною згодою сторін (а.с. 30-39). Однак відповідач на вказані дату та час не з`явився, про що було складено відповідний акт (а.с. 42).

Відповідач у відзиві на позов визнає, що з 09.04.2021 відмовився від догляду за ОСОБА_1 та від виконання інших умов договору довічного утримання останньої. З огляду на вказане відповідач також просить розірвати зазначений вище договір. Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, відповідач не заперечував.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вказано в ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1, 2 ст. 614 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі №686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання ним умов договору довічного утримання. Також відповідач не висловлював заперечень щодо обставин, викладених позивачем. При цьому, ураховуючи предмет позову, саме на відповідача покладається обов`язок щодо доведення обставин, які б свідчили про належне виконання ним прийнятих за договором обов`язків.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_2 забезпечував ОСОБА_1 харчуванням, одягом, лікувальними засобами, надавав матеріальне забезпечення, передбачених умовами договору.

Урахувавши зміст договору довічного утримання, визначені договором обов`язки набувача, суть спору між сторонами, суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для розірвання договору довічного утримання, повернувши позивачу відчужене нею за вказаним договором майно, шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 Черкаського (Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області .

З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно договору довічного утримання, який розривається, ринкова вартість 2/3 часток житлового будинку та земельної ділянки, що були предметом договору, становить 60571.00 грн. (41320.00 грн. +19251.00 грн.).

Завдану позивачу невиконанням взятих відповідачем на себе обов`язків за договором довічного утримання моральну шкоду позивачем оцінено у розмірі 10 000.00 грн.

Крім того позивач просила стягнути із відповідача передані на зберігання кошти в розмірі 3000.00 (три тисячі) доларів США, що на момент складання цієї позовної заяви було еквівалентно 80789.40 грн.

Таким чином, при подачі позову ціна позову становила 151360.40 грн. (60571.00 грн. +10 000.00 грн. +80789.40 грн.), відповідно судовий збір сплачено однією квитанцією в розмірі 1513,60 грн.

Однак, виділивши частину позовних вимог, на даний час розглядається лише вимога про розірвання договору довічного утримання, за яку враховуючи ціну майна, що було предметом договору, позивачем сплачено 605,71 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ураховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання договору довічного утримання (605,71 грн.), що складає 302,86 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог та враховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 302,86 грн.

Ураховуючи повідомлення представника позивача про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі відповідно до п. 8 ст. 141 ЦПК України будуть подані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд при ухваленні рішення не вирішує питання щодо відшкодування витрат позивача на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 141, 142, 200, 247, 264-268, 354 ЦПК України ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 11.05.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (за згодою його дружини ОСОБА_3 ), який посвідчено державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І.та зареєстровано в реєстрі за № 1-361.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та на земельну ділянку площею 0,0621 га (кадастровий № :09:001:0257) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору (за позовну вимогу про розірвання договору довічного утримання) у розмірі 302,86 (триста дві гривні 86 копійок) грн.

ОСОБА_1 повернути з державного бюджету 50% сплаченого судового збору за подачу позовної заяви (за позовну вимогу про розірвання договору довічного утримання), тобто 302,86 (триста дві гривні 86 копійок) грн. (квитанція № 0.0..1 від 08.09.2021). Оригінал квитанції знаходиться у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області у матеріалах цивільної справи № 699/842/21.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 , інші дані суду не відомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів: Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 9, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19402, інші дані суду не відомі.

Повний текст рішення складено 12.01.2022.

СуддяЛітвінова Г.М.