Ухвала

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 552/1864/21

провадження № 61-1656ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Полтавській області, третя особа - Комунальне підприємство «Полтавська центральна районна клінічна лікарня», про скасування рішення комісії, викладеного в акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) та визнання випадку захворювання таким, що пов`язаний з виробництвом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці в Полтавській області, третя особа - Комунальне підприємство «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» (далі - КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня»), про скасування рішення комісії, викладеного в акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) та визнання випадку захворювання таким, що пов`язаний з виробництвом, в якому просив суд: скасувати рішення комісії, викладене у акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) від 24 грудня 2020 року, що стався 07 листопада 2020 року на Комунальному некомерційному підприємстві «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради (далі - КНП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради), затверджений 29 грудня 2020 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Полтавській області Розумним О. М.; визнати випадок захворювання ОСОБА_2 на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, пов`язану з виробництвом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання), що сталося 07 листопада 2020 року на (в) КНП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради від 24 грудня 2020 року, затверджений 29 грудня 2020 року першим заступником керівника Управління Держпраці у Полтавській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У січні 2022 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Полтавській області, третя особа - КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня», про скасування рішення комісії, викладеного в акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) та визнання випадку захворювання таким, що пов`язаний з виробництвом передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

27 січня 2022 року касаційна скарга Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру щодо скасування рішення комісії, викладеного в акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) та визнання випадку захворювання таким, що пов`язаний з виробництвом, а тому справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

У касаційній скарзі Управління Держпраці у Полтавській області посилається на підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Проте, посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не додає до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували та по суті не погоджується з фактичними обставинами справи та оціненими судами доказами, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання заявника на порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями та не дає підстав для висновку про наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства, а також судову практику у цій категорії справ, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, оскільки Управління Держпраці у Полтавській області подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Полтавській області, третя особа - Комунальне підприємство «Полтавська центральна районна клінічна лікарня», про скасування рішення комісії, викладеного в акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання) та визнання випадку захворювання таким, що пов`язаний з виробництвом відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк