ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1225/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гусак О.С.

з секретарем Осадчуком С.В.

за участю: представника відповідача Романюка Д.М.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі - ТОВ «Алекскредит», позивач) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 вересня 2019 року сторони уклали Договір про надання кредиту №2409365. Відповідно до п. 1.1. Договору, невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця. Вказаний Договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 Правил. Позивач належним чином у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав кредит відповідачу у розмірі, передбаченому умовами Договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором перед позивачем, у зв`язку з чим, станом на 20 травня 2021 року має заборгованість у розмірі 12 785 грн 93 коп., яка складається з наступного: 6500 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2099 грн 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7 %; 3250 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом за Спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00 % , нарахована у порядку ст. 625 ЦК України; 707 грн 85 коп. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 228 грн 58 коп. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

22 липня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що кредитний договір є неукладеним, тому є нікчемним в силу закону, надана позивачем в якості доказу факту переказу коштів «Довідка» не відповідає вимогам первинних документів, отже, не є належним та допустимим доказом проведення операції з перерахунку коштів, відповідач Правила надання кредиту не підписувала.

22 липня 2021 року до суду від представника відповідача надійшли клопотання про витребування доказів та клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 1 вересня 2021 року призначено вказану цивільну справу з викликом сторін на 11 жовтня 2021 року.

6 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва електронною поштою надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, а у випадку неможливості проведення відеоконференції розглянути справу без участі позивача (а.с. 108).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва у задоволенні заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.

11 жовтня 2021 року у судове засідання представник позивача не прибула.

У судове засідання прибув представник відповідача, який просив визнати явку представника позивача обов`язковою та вирішити його клопотання про витребування доказів.

7 вересня 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва електронною поштою надійшла заява представника позивача про витребування доказів у АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року постановлено зобов`язати акціонерне товариство «КБ «ПриватБанк» надати Дарницькому районному суду м. Києва інформацію щодо підтвердження зарахування 15 вересня 2019 року грошових коштів у розмірі 6500 на платіжну картку № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер транзакції НОМЕР_3 , та виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 14 вересня 2019 року по 16 вересня 2019 року, та визнано обов`язковою явку позивача - представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» в наступне судове засідання призначене на 29 листопада 2021 року о 14 годині.

Клопотання відповідача про витребування доказів визнано як таке що заявлено передчасно.

8 листопада 2021 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані за клопотанням позивача докази.

У судове засідання 29 листопада 2021 року представник позивача, явку якого в це судове засідання визнано обов`язковою, не прибув.

Представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду відмовлено.

Крім того, протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування у позивача оригіналів доказів, а саме: пропозицію укласти договір № 2708919 від 15 вересня 2019 року, договору про надання кредиту № 2708919 від 15 вересня 2019 року, паспорту споживчого кредиту, Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит». Представник відповідача мотивував необхідність витребування оригіналів вказаних доказів з огляду на приписи статті 100 ЦПК України («Електронні докази»), проте відповідно до частини п`ятої цієї статті витребування оригіналів доказів за клопотанням сторони у справі чи за ініціативою суду є правом суду, а не обов`язком, у разі виникнення сумнівів. З огляду на наявні у справі докази у суду відсутні сумніви щодо автентичності цих доказів.

Ці докази подані до суду як поштова кореспонденція із заявою із рукописним підписом, а не на електронну адресу суду з використання електронного цифрового підпису, тому такі докази не охоплюються ознаками електронних доказів в розумінні статі 100 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до таких висновків.

15 вересня 2019 року сторони уклали договір про надання кредиту № 2708919.

Відповідно до п.п. 1.4. - 1.7., 1.9. Договору кредитодавець 15 вересня 2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти (кредит) у розмірі 6500 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 4 жовтня 2019 року (включно).

Пунктом 1.6. Договору визначено ставка нарахування процентів, відповідно до якого базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,45%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%.

Відповідно до п. 1.5. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється, відповідно до положень ст. 1054 Цивільного кодексу України, виходячи з Базової процентної ставки, акцій, програми лояльності кредитодавця, спеціальної процентної ставки по кредиту після спливу узгодженого строку у повернення кредиту. нарахування процентів за користування кредитом за акційними ставками і ставками програми лояльності здійснюється тільки за умови повернення кредиту до спливу узгодженого строку наведеного у п. 1.9 цього договору. У випадку виникнення заборгованості процентна ставка нараховується виходячи із базової процентної ставки, а поза межами цього строку з спеціальної ставки, встановленої для періоду , що перевищує узгоджений.

Представником позивача на підтвердження укладення кредитного договору із відповідачем надано Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» (а.с. 25-40), паспорт споживчого кредиту (а.с. 22-24).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Правил кредитний договір, додаткова угода до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту підписано сторонами в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на станом на 20 травня 2021 року має заборгованість у розмірі 12 785 грн 93 коп., яка складається з наступного: 6500 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2099 грн 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7 %; 3250 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом за Спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00 % , нарахована у порядку ст. 625 ЦК України; 707 грн 85 коп. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України; 228 грн 58 коп.. - інфляційні втрати по процентам за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Указаний висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 1.1. Договору, невід`ємною його частиною є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору слідує, що без ознайомлення з Правилами надання кредиту ТОВ «Алекскредит» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, підписуючи Договір про надання кредиту № 2708919 від 15 вересня 2019 року, позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

При вирішенні даного спору суд враховує правову позицію висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, провадження №14-254цс19, відповідно до якої визначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, сторони уклали кредитний договір, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 65000 грн, свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи представника відповідача щодо відсутності факту укладення договору, заборгованість за яким просить стягнути позивач, є необґрунтованими, вони спростовуються наявними в матеріалах справи наданими позивачем доказами, які засвідчені представником позивача у встановленому законом порядку.

Відповідно до витребуваної інформації, яка надійшла до суду від АТ КБ «Приватбанк» 15 вересня 2019 року на картку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 здійснено зарахування 6500 грн (а.с. 121-122).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2270,00 грн. сплаченого судового збору .

Керуючись ст.ст. 4, 141, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А, ) заборгованість у розмірі 12785 грн 93 коп. та судовий збір в сумі 2 270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 січня 2022 року.

Суддя О.С. Гусак