Справа № 450/2160/20 Провадження № 2-п/450/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кіпчарського М.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 Ільків Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2

(відповідач 1) та ОСОБА_3 (відповідач 2) про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, повернення земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.11.2021 року, ухваленому у справі №450/2160/20 за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено та визнано недійсним (фіктивним) з моменту укладення Договір дарування земельної ділянки від 16.06.2020р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , повернуто спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_2 та скасовано в державному реєстрі запис про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 20.12.2021р., а відповідач ОСОБА_3 23.12.2021р звернулися в суд з заявами про перегляд заочного рішення, яке просять скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.02.2022р. дані заяви об`єднані в одне провадження.

Свої заяви відповідачі мотивують тим, що про розгляд справи, як і про дату та час судових засідань, вони не були обізнані, тому не моли змоги скористатися своїм право на подачу відзиву.

Зазначають, що ухвала суду про забезпечення позову від 15.06.2020р., на яку суд посилається в рішенні, була внесена в ЄДРСР лише 18.06.2020р., тому на час укладення оспорюваного договору фактично не було заборони на відчуження земельної ділянки, а відтак відсутні підстави для визнання договору фіктивним.

Також стверджують, що під час розгляду справи судом не дотримано вимог ст.200 та 281 ЦПК України, зокрема суд не виносив ухвал про закриття підготовчого провадження та про заочний розгляд справи.

08.02.2022р. представник позивача адвокат Масеха Б.О. подав відзив на заяви про перегляд заочного рішення, які просить залишити без задоволення. Вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином повідомлялися про судові засідання шляхом неодноразового направлення на адреси їх реєстрації та фактичного проживання повісток.

Стверджує, що згідно тексту заяв про перегляд заочного рішення, відповідачі не заперечують наявні в матеріалах справи докази, надані позивачем, та одночасно не надають суду інших доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також не заявляють про дослідження нових доказів. Суть поданих заяв зводиться до незгоди з встановленими судом обставинами справи.

Посилання відповідачів на те, що судом не застосовані висновки Верховного Суду, не можуть бути враховані в даному випадку, оскільки згадані рішення суду регулюють зовсім інші правовідносини.

В судовому засіданні представник відповідача 1 ОСОБА_2 - адвокат Ільків Г.М. підтримала подану заяву та просить скасувати заочне рішення з вище зазначених підстав.

Відповідач 2 ОСОБА_3 в судове засідання не явився та не повідомив причин неявки, що в силу ст.287 ЦПК України, не являється перешкодою для розгляду заяви.

Представник позивача-адвокат Масеха Б.О. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення поданих заяв з мотивів, зазначенних у відзиві, які вважає безпідставними та такими, що подані з метою затягування розгляду справи.

Заслухавши представників позивача та відповідача 1 щодо вимог про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали цивільної справи №450/2160/20 та з`ясувавши обставини справи , суд вважає, що подані заяви не підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст. 287, 288 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив причин неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається , мають істотне значення для привального вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином та своєчасно повідомлялися про розгляд справи, що підтверджується направленим на адреси місця їх реєстрації викликами на: 09.10.2020р., 26.11.2020р., 18.01.2021р., 17.03.2021р., 24.06.2021р.,08.11.2021р. ( 6 разів), однак такі жодного разу не явилися в суд, не повідомили причин неявки та не подали відзив.

Крім того відповідач ОСОБА_2 залучав до справи свого представника адвоката Заяць І.І., який також своєчасно повідомлявся про час і місце судових засідань, та який неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин.

Тому суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не явилися в судове засідання та не подали відзив без поважних причин.

Щодо тверджень відповідачів про те, що на час укладення оспорюваного договору дарування 16.06.2020р., ухвала суду про забезпечення позову від 15.06.2020р. не була внесена в ЄДРСР, тому про існування такої нотаріусу не було відомо, а відтак в суда не було підстав для визнання договору фіктивним, то такі суд не приймає до уваги, оскільки даним обставинам суд надав оцінку при винесенні 08.11.2021р. заочного рішення.

При прийнятті заочного рішення судом були досліджені надані позивачем та наявні в матеріалах справи Попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.2017р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , Договір дарування земельної ділянки від 16.06.2020р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Інформація з Державного реєстру речових прав та інші докази, які суд визнав належними та допустимими.

При тому заявники, стверджуючи про необхідність скасування заочного рішення, всупереч вимог ч.7 ст.285 ЦПК України, не надали доказів на підтвердження можливого існування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які судом не досліджувалися. Тому такі твердження відповідачів не можна вважати як докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні вимог ч.1 ст.288 ЦПК України.

Щодо тверджень завників про недотримання судом вимог ст.200 та 281 ЦПК України, то такі являються безпідставними і не відмовідають матеріалам справи, оскільки 17.03.2021р. та 24.06.2021р. суд виносив ухвали про закриття підготовчого провадження та про заочний розгляд справи ( а.с. 173 та 196).

З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися в судове засідання та не надали відзив на позовну заяву без поважних причин, а також ними не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, на які вони посилаються як на підставу скасування заочного рішення.

Керуючись ст.ст.258-261, 280-288, 353 ЦПК України, суд,-

постановив :

заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.11.2021 року, ухваленому у цивільній справі №450/2160/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, повернення земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку, залишити без задоволення.

Роз`яснити сторонам, що в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів та в порядку, визначеному ст.355 ЦПК України.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 14.02.2022р.

Суддя М.О.Кіпчарський