Справа № 463/8590/20 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/86/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 листопада 2020 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року Львівське міське комунальне підприємство (далі ЛМКП) «Львівводоканал» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з червня 2010 року по липень 2020 року в розмірі 31703 грн. 74 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає ЛМКП «Львівводоканал», але їх не оплачують.

У листопаді 2019 року ЛМКП «Львівводоканал» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказані послуги, однак, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.12.2019 року у видачі судового наказу відмовлено.

У червні 2020 року відповідачу направлено попередження про необхідність оплати наданих послуг, однак, заборгованість залишилась не сплаченою.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ЛМКП «Львівводоканал», просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд при вирішенні даного спору не застосував норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якими споживачі зобов`язані щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.

Зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги акт ЛКП «Господар», як доказ на підтвердження фактичного не проживання відповідачів за вказаною адресою, оскільки в цьому акті немає інформації щодо періоду їх не проживання, окрім того, акт не затверджений директором вказаного підприємства.

Звертає увагу, що відповідачами не надано жодного передбаченого Законом доказу на підтвердження тієї обставини, що вони не користувались вказаними житлово-комунальними послугами.

Окрім того, наголошує, що суд допустив порушення вимог статті 267 ЦК України, застосувавши наслідки спливу позовної давності для відмови в позові без заяви відповідачів, які б прохали про це.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не подали.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.02.2022 року, є дата складення повного судового рішення 15.02.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири в одноквартирному будинку АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований з 08.11.2011 року разом із відповідачкою ОСОБА_2 та двома його синами (на момент звернення до суду з позовом іще неповнолітніми): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у розмірі 31703 грн. 74 коп., яку просить стягнути позивач, утворилась за період з липня 2010 року по липень 2020 року включно і жодної оплати послуг за весь цей період не було здійснено (а.с.6-9).

У листопаді 2019 року ЛМКП «Львівводоканал» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, однак, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу (а.с.11).

Відмовляючи у видачі судового наказу на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суд виходив із того, що ЛМКП «Львівводоканал» заявлено вимогу поза межами трирічного строку позовної давності, перебіг якої не переривався.

Також необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення позивачем у позасудовому порядку відповідних дій по питанню наявності заборгованості за такий великий період часу (за 10 років), оскільки подане відповідачу попередження про заборгованість датоване 15.06.2020 року (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив, пояснивши суду, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 є непридатним для проживання, а тому за вказаною адресою вже більше 8 років ніхто не проживає, у зв`язку з чим, 5 6 років назад він звертався до ЛМКП «Львівводоканал» із заявою про припинення нарахування за вказаний вид житлово-комунальних послуг (відсутні та пошкоджені труби водопостачання) і постачання холодної води було опломбоване, про що складено відповідний акт №88016 (а.с.23).

На підтвердження факту не проживання в квартирі, відповідач надав суду акт ЛКП «Господар» від 03.11.2020 року (а.с.24), складений комісією у складі трьох майстрів виробничої дільниці названого ЛКП з урахуванням свідчень сусідів.

На спростування звернень відповідача із заявами до ЛМКП «Львівводоканал» про припинення нарахування за вказаний вид житлово-комунальних послуг та щодо факту опломбування водопостачання до квартири відповідача, позивач жодних доказів ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав, а оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог позивача не лише у зв`язку зі спливом позовної давності, а й за безпідставністю заявлених до відповідачів позовних вимог, колегія суддів, ураховуючи наведені вище обставини справи, доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Крім того необхідно зазначити, що відповідач ОСОБА_2 не є співвласником даної квартири, а тому вимоги до неї є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вказаного позову, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич