Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/215/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства та поновлення актового запису про народження, третя особа: Виноградівський районний районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства поновлення актового запису про народження, третя особа: Виноградівський районний районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з осені 2019 по теперішній час з відповідачкою ОСОБА_2 перебувають у фактичних подружніх відносинах та проживають разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина ОСОБА_4 . Хлопчик народився у АДРЕСА_1 . У даному свідоцтві наявний запис лише про маму дитини, оскільки офіційно на момент народження дитини сторони не перебували у шлюбі, а тому уповноважений орган Чеської республіки відмовив у внесенні даних у свідоцтво про позивача як батька дитини.

18.11.2021 року Посольством України в Чеській Республіці ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано громадянином України.

По приїзду до України позивачем з відповідачкою вирішено офіційно зареєструвати шлюб та внести у актовий запис про народження дитини, дані про позивача як батька. Однак під час відвідування Виноградівський відділ ДРАЦС, відповідальним співробітником їм повідомлено, що у зв`язку із народженням дитини за кордоном, вони не можуть прийняти спільну заяву про встановлення батьківства, так як відомості про народження ними не вносилися.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народилвся у місті у м. Їчін Вальдіцьке Пршемдєсті, 512, Чеської Республіки (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Міською адміністрацією м. Їчін 15.09.20201), запис у Книзі реєстрації народжень м. Їчін: том 57, рік 2021, сторінка 228, порядковий № 693, та зобов`язати Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) поновити актовий запис про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народилася у місті у м. Їчін Вальдіцьке Пршемдєсті, 512, Чеської Республіки (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Міською адміністрацією м. Їчін 15.09.20201), запис у Книзі реєстрації народжень м. Їчін: том 57, рік 2021, сторінка 228, порядковий № 693, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та присвоїти йому по батькові « ОСОБА_7 ».

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі обставини та вимоги позову підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, нею до суду подано заяву про визнання позову в якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи просить провести без її участі.

Представник Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився. Відзив не подав.

Як передбачено частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 приблизно з осені 2019 року по теперішній час перебувають фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , що підтверджує свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Міською адміністрацією м. Їчін 15.09.20201, запис у Книзі реєстрації народжень м. Їчін: том 57, рік 2021, сторінка 228, порядковий № 693, де відповідачка ОСОБА_2 вказана як мама дитини (арк. 11-13).

18.11.2021 року Посольством України в Чеській Республіці ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано громадянином України (арк. 10).

Також судом встановлено, що при зверненні позивача до Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) з приводу внесення змін до актового запису про народження сини, йому було відмовлено.

Стаття 125 СК України передбачає, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст .126 Сімейного кодексу України).

В ст.128 Сімейного кодексу України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У відповідності до п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Згідно статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 270 ЦК України, цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи, крім зазначених в Конституції України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно частини 3 статті 270 ЦК України, перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Відповідно до частини 2 статті 272 ЦК України, фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису.

Приписами частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.11 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012 та №1161/5 від 03.08.2012.

Відповідно до п.п.1.15, 2.16.7, 2.18 Правил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Згідно з п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін до актового запису цивільного стану.

Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398 - VІ від 01 липня 2010 року (далі - Закон №2398 - VІ) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 22 Закону №2398 - VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи.

Відповідно до пункту 2.1. Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України не мають права відмовити громадянинові у прийнятті та розгляді заяви про внесення змін (пункт 2.3 Правил внесення змін).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до пункту 2.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 №96/5 (зі змінами), на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Актами цивільного стану, згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до визначення поняття, наведеного в частині 3 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Частиною І статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Як вбачається із правового висновку Постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі №425/2737/17, зокрема п.п.46-48, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складені органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», передбачає, що у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Рішення суду про визнання батьківства (материнства), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є самостійною підставою для здійснення уповноваженими особами органів реєстрації цивільного стану внесення змін до відповідних актових записів, а отже і його поновленням.

За приписами статті 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі вищевикладеного.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.6, 9, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п.п.1.15, 2.16.7, 2.13.1, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, ст. ст. 122,128,129,133,134,136 Сімейного кодексу України, ст. 267 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11,60,131, 208, 209,212-215, 224-229, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народилася у місті у м. Їчін Вальдіцьке Пршемдєсті, 512, Чеської Республіки (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Міською адміністрацією м. Їчін 15.09.20201), запис у Книзі реєстрації народжень м. Їчін: том 57, рік 2021, сторінка 228, порядковий № 693.

Зобов`язати Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) внести відповідні поновити актовий запис про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народилася у місті у м. Їчін Вальдіцьке Пршемдєсті, 512, Чеської Республіки (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Міською адміністрацією м. Їчін 15.09.20201), запис у Книзі реєстрації народжень м. Їчін: том 57, рік 2021, сторінка 228, порядковий № 693, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та присвоїти йому по батькові « ОСОБА_7 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийВ. В. Леньо