КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3951/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Пальчика М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кузьмука Вячеслава Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року у складі судді Українця В.В.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року публічне акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 серпня 2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір № УБ 1280951, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 .

07 листопада 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнана винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення нею ПДР України.

У результаті даної ДТП був пошкоджений автомобіль «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 .

Страхувальник звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, на що ПАТ «НАСК «Оранта», виходячи із рахунку-фактури ТОВ «Дункан Моторс» від 20 листопада 2018 року, страхового акту СТО-18-15138/1 від 20 листопада 2018 року та розрахунку страхового відшкодування, розраховано суму страхового відшкодування в розмірі 61 314 грн 50 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6381217.

14 грудня 2018 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулось до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування.

28 березня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» сплачено на рахунок ПАТ «НАСК «Оранта» кошти в сумі 47 160 грy 02 коп.

29 березня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до ОСОБА_1 з регресною вимогою № 08-03-14/2772 на яку 08 травня 2019 року позивачем було отримано відповідь від представника відповідача від 06 травня 2019 року з відмовою сплачувати кошти в сумі 14 154 грн 48 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.02.2021 позовні вимоги ПАТ «НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування в сумі 14 154 грн 48 коп. та судові витрати.

В апеляційній скарзі адвокат Кузьмук В.С. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.02.2021 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову та вирішити питання судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив строки розгляду справи, здійснив порушення порядку дослідження доказів, оскільки в матеріалах справи відсутні рахунок ТОВ «Дункан Моторс» від 20.11.2018 на суму 61 314 грн 50 коп. та належним чином засвідчений акт виконаних робіт від 05.02.2019.

Крім того, судом було відхилено клопотання представника відповідача про призначення судового засідання у справі з повідомленням (викликом) сторін, а заяву про забезпечення доказів, в свою чергу, судом не було взято до уваги під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Зазначено, що судом першої інстанції помилково застосовано в обґрунтування правомірності вимог позивача акт публічного характеру, а саме правил добровільного страхування транспортних засобів та не зазначено конкретної норми таких правил, обґрунтовуючи прийняте за наслідками розгляду справи рішення.

Також вказано, що відповідачка уклала з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну іншим особам у розмірі 100 000 грн, тобто на думку представника відповідачки, за рахунок виплат страхової компанії повністю застрахував свої ризики щодо відшкодування заподіяної шкоди третім особам.

Вважає, що позивач, уклавши договір добровільного страхування з ПАТ «Банк Кредит Дніпро» взяв на себе додаткові обов`язки щодо виплати страхового відшкодування без урахування фізичного зносу забезпеченого транспортного засобу.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення районного суду відповідає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 07 листопада 2018 року о 09 год 45 хв. по вул. Кудряшова, 20б у м. Києві за участю автомобіля марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що належить ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода (а.с. 36).

Винною у даній пригоді визнано ОСОБА_1 й постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року порушника притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 22).

Встановлено, що 28 серпня 2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено договір № УБ 1280951, предметом якого було страхування транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 30).

Відповідно до умов договору, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до ПАТ НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування й на підставі наданих документів - рахунку-фактури ТОВ «Дункан Моторс» від 20 листопада 2018 року, страхового акту СТО-18-15138/1, було визначено страхове відшкодування, в розмірі 61314 гривень 50 копійок та перераховано страхувальнику 20 листопада 2018 року (а.с. 21, 31).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (а.с. 14).

14 грудня 2018 року ПАТ НАСК «Оранта» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування й 28 березня 2019 року на виконання умов договору було перераховано кошти з урахуванням фізичного зносу застрахованого транспортного засобу, у сумі 47160 гривень 02 копійки (а.с. 18,20).

У ч.1 ст.1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фіз- або юрособи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з чч.1, 2 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтею 29 Закону №1961-IV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Отже, законодавцем визначено, що страхова компанія, у якій особа застрахувала свою відповідальність відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його фізичного зносу.

Встановлено, що згідно рахунку-фактури ТОВ «Дункан Моторс» від 20 листопада 2018 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 становить 61314 грн 50 коп.

Доказів на спростування встановленого розміру вартості відновлювальних робіт застрахованого автомобіля до справи не долучено.

З урахуванням фізичного зносу, розмір страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» визначено у сумі 47 160 грн 02 коп. й перераховано ПАТ НАСК «Оранта» на відшкодування страхової виплати.

Статтею 29 Закону №1961-IV, у відповідності до якого ОСОБА_1 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» виплатила страхове відшкодування, проте страхової виплати за полісом обов`язкового страхування недостатньо для відшкодування шкоди, тому позивач має право на відшкодування понесених збитків з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

Отже, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки. «Volkswagen» була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність вимог та те, що відповідачка, застрахувавши свою відповідальність згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах 100 000грн., не повинна відшкодовувати заподіяні третім особам збитки у вигляді різниці між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди.

Не заслуговують на увагу й твердження апеляційної скарги про те, що уклавши договір добровільного страхування з ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ НАСК «Оранта» взяло на себе додаткові обов`язки щодо виплати страхового відшкодування без урахування фізичного зносу забезпеченого транспортного засобу, а тому не має права на їх відшкодування ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 4.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (пп.68-70): ст.1191 ЦК та ст.38 закону №1961-IV, з одного боку, і ст.993 ЦК та ст.27 закону «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі ст.993 ЦК та ст.27 Закону «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

За таких обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав до стягнення з ОСОБА_1 14 154 грн 48 коп. - різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що була виплачена ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (61314,50 - 47160,02 = 14154,48)

Суд першої інстанції повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку, положення процесуального й матеріального права застосував правильно й дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до задоволення позову ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до п. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кузьмука Вячеслава Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: