Справа № 645/4048/20
Провадження № 2/645/74/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ульяніч І.В.,

за участю секретаря судових засідань -Погудіної Д.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 07 серпня 2015 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 . Від подружнього життя мають малолітню дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх півтора роки сімейне життя поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб та сім`ю. Зазначає, що фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Також зазначила, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин син повністю знаходиться на її утриманні, відповідач лише іноді надає кошти, але цього не достатньо, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в сумі 3 000 грн. щомісяця з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Крім того, зазначає, що під час шлюбу нею спільно з ОСОБА_4 були придбані наступні речі: - телевізор Samsung UE50RU7400, вартістю 17000 грн.; - комп`ютер, вартістю 30000 грн.; - монітор Dell, вартістю 3000 грн.; - ігрова приставка Sony PlayStation 4 Pro, вартістю 9000 грн.; - стіл кухонний, 2 кухонних стільця, вартістю 3000 грн.; - ліжко двоспальне з матрацом, вартістю 9000 грн.; - шафа-купе, вартістю 4500 грн.; - пилосос Samsung PowerStick VS60M6015KG/EV, вартістю 4500 грн.; - мультиварка Moulinex МК 7051, вартістю 2000 грн.; - електричний чайник Bosch TWK-7809, вартістю 1000 грн. Загальна вартість вказаних речей складає 83 000 грн. Усі вказані речі були придбані разом для облаштування квартири, в якій вони спільно проживали разом з сином, користувались для ведення спільного господарства та підтримання шлюбно-сімейних відносин. З урахуванням викладеного вважає, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, оскільки купувалося виключно в інтересах родини. Також зазначає, що під час шлюбу було придбано транспортний засіб Renault Fluence, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 . Відповідно до висновку експертного дослідження від 10.12.2020 № ЕД-19/121-20/21287-АВ, ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 09.12.2020 року становить 201 809 грн. На теперішній час вказаний вище автомобіль знаходиться в її користуванні і використовується нею, у тому числі, для забезпечення комфортних умов життя малолітнього сина: позивач відвозить та забирає сина з дошкільного навчального закладу, у разі необхідності відвідування сімейного лікаря-педіатра - до дитячої поліклініки. А за несприятливих погодних умов, з метою недопущення захворювання сина, беручи до уваги складні епідемічні умови та карантинні заходи, які вже тривалий час тривають в країні, це лише може вберегти сина від будь-яких захворювань. Враховуючи викладене, просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_4 , зареєстрований 07 серпня 2015 року. Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн. щомісяця від дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на наступне майно: телевізор Samsung UE50RU7400, вартістю 17000 грн.; комп`ютер, вартістю 30000 грн.; монітор Dell, вартістю 3000 грн.; ігрову приставку Sony PlayStation 4 Pro, вартістю 9000 грн.; стіл кухонний, 2 кухонних стільця, вартістю 3000 грн.; ліжко двоспальне з матрацом, вартістю 9000 грн.; шафу-купе, вартістю 4500 грн.; пилосос Samsung PowerStick VS60M6015KG/EV, вартістю 4500 грн.; мультиварку Moulinex МК 7051, вартістю 2000 грн.; електричний чайник Bosch TWK-7809, вартістю 1000 грн. Визнати за нею право власності на автомобіль Renault Fluence, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , відступивши від рівності часток в майні подружжя, враховуючи те, що з нею мешкає малолітня дитина.

11 серпня 2020 року відповідачем ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з позивачкою вони зареєстрували шлюб 07.08.2015. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 . Починаючи з травня 2020 року, стосунки з дружиною розладилися, зникли взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, сімейне життя не ведеться, шлюбних стосунків не підтримують. Просив позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, а в частині стягнення аліментів задовольнити частково - стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 930 гривень, з проведенням відповідної індексації.

18 серпня 2020 року ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, який в подальшому уточнив.

ОСОБА_4 зазначає, що упродовж спільного життя, як подружжя з ОСОБА_3 , купували майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя і яке підлягає поділу після розірвання шлюбу, а саме: відповідно до договору купівлі-продажу від 15.02.2018 №6341/2018/828286, укладеного між відчимом дружини ОСОБА_3 , остання стала власником автомобіля марки Renault Fluence, державний номер НОМЕР_3 , 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . На теперішній час вказаний автомобіль марки Renault Fluence, який куплений за його кошти і за який він надавав свої особисті гроші в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, в теперішній час вказаний автомобіль має державний номер НОМЕР_1 і знаходиться у власності дружини, ОСОБА_3 , постійно нею експлуатується і щорічно декларується у декларації про майновий стан і доходи у якості майна. Просить суд здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем майнове право - за кожним на 1/2 частину автомобіля марки Renault Fluence, що перебуває у власності дружини ОСОБА_3 з 15.02.2018, згідно з договором купівлі-продажу №6341/2018/828286, державний номер НОМЕР_1 .

16 лютого 2021 року ОСОБА_4 подано заперечення на заяву ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог, де зазначає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Більш того, перебування у шлюбі суперечить інтересам сина, бо починаючи з травня 2020 року, стосунки з дружиною розладилися, зникли взаємоповага, стали частими сварки, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, сімейне життя не ведеться, шлюбних стосунків не підтримують. Зазначає, що після розірвання шлюбу бажає брати активну участь у вихованні свого сина, його фінансовому забезпеченні, розвитку, відпочинку, в інших питаннях, упродовж цього тривалого часу він перераховує певні суми грошових коштів у вигляді аліментів на рахунок позивача, які остання повинна сплачувати за дитячий садок сина, а також на деякі інші його потреби. При цьому їх син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з травня 2020 року, коли дружина пішла від нього, проживає майже на всіх вихідних разом з ним і впродовж вказаного періоду часу він самостійно піклується про його розвиток, фізичний та психологічний стан, розвиває його - гуляють у парку, відвідують дельфінарій, цирк, ходять у гості до близьких, друзів і знайомих, де ОСОБА_5 комфортно разом з ним проводити час. Зазначає, що позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 3 000 гривень щомісяця. Виходячи із ч.2 ст.180 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, з 01.07.2020 - з моменту подачі позову, гарантований розмір аліментів становить 930 гривень, тому саме таку суму грошових коштів він зобов`язується виплачувати позивачу на утримання спільної дитини. Позивач продовжує ігнорувати той факт, що у нього на утриманні є донька від минулого шлюбу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій також він надає фінансову допомогу. Увесь час подружнього життя сторони проживали в орендованій квартирі, за яку він щомісячно платив і сплачує до теперішнього часу майже 4 000 гривень. Вказав, що господар квартири під час передачі квартири залишив свої речі у його користуванні: а саме ліжко, шкаф-купе, стіл кухонний зі стільцями, електричний чайник, який має зовсім іншу назву, тобто не таку, яка вказана у заяві позивача, а такого чайника в сім`ї ніколи не було, тобто вищевказані речі не можуть бути спільною власністю подружжя, а є власністю іншої особи, тому їх ділити не мають права. Комп`ютер та монітор є власністю іншої особи - товариша, ОСОБА_8 , дружина якого є хрещеною матір`ю сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і який надав вказані речі йому у тимчасове користування для організації його роботи, а тому ці речі також не є спільною із дружиною власністю; ігрова приставка Sony PlayStation 4 Pro - власність його сестри, ОСОБА_9 , телевізор і мультиварка є власністю матері - ОСОБА_10 , яка на час спільного сімейного життя надала ці речі у тимчасове користування, з метою, щоб не витрачалися на їх придбання, а купували одяг дитині, інші важливі для нього речі. Єдина річ, яка дійсно купувалася в період шлюбу це пилосос Samsung PowerStick VS60M6015KG/EV, який неодноразово пропонував дружині забрати. Наголошує, що готовий передати вказаний пилосос і не має наміру його ділити, більш того, взагалі не вимагає за нього будь-яких грошових коштів. Що стосується питання про визнання за позивачем права власності на автомобіль Renault Fluence, державний номер НОМЕР_1 , зазначає, що вказаний автомобіль знаходиться у дружини, ОСОБА_3 , постійно нею експлуатується. За вказаний автомобіль він сплатив свої власні кошти в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США. З липня 2020 - лютого 2021 років він неодноразово звертався до позивача про добровільний поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме реалізувати автомобіль марки Renault Fluence, здійснити рівний поділ отриманих коштів, однак ОСОБА_3 не бажає вчиняти будь-які дії, бажає, щоб після розлучення автомобіль залишився лише їй, наголошуючи, що зробить це за будь-яких обставин та вимог. Таким чином, підстави для визнання права власності на автомобіль за дружиною відсутні.

Ухвалою суду від 15 липня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження та призначено в судове засідання.

Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Здійснено перехід до розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24 березня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_3 про збільшення розміру позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду.

Ухвалою суду від 24 березня 2021 року заяву позивача по зустрічному позову ОСОБА_4 про уточнення зустрічної позовної заяви поданої у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - повернуто позивачу по зустрічному позову. Закрито підготовче провадження по справі. Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позов підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб сторін, стягнути аліменти та розподілити майно зазначене у позові. Вважає, що стягнення аліментів 3 000 грн. буде достатнім для дитини, дитина за станом здоров`я - здорова. Позивач є працівником поліції, її дохід представнику не відомий. Витрати йдуть на одяг, їжу, представнику також не відомо чи відвідує дитина якісь секції. Також представник позивача зазначив, що докази в підтвердження придбання сторонами спірного майна, крім автомобіля, його вартість, відсутні. Рік, місце придбання спірного майна та його вартість йому не відомо.

Відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що вимоги щодо розірвання шлюбу визнає. Зазначає, що не мешкають разом з позивачем з травня 2020 року, що жили як сусіди, ОСОБА_3 була постійно на роботі. Термін на примирення не потрібен, синові допомагає добровільно. Також вказав, що має доньку від першого шлюбу, їй також допомагає. З сином проводить час з п`ятниці по неділю. Він є приватним підприємцем, його прибуток приблизно становить 10000-12000 грн., сезонна робота. За станом здоров`я - здоровий. Готовий платити 1000-1500 грн. на місяць, але не 3000 грн. Щодо вимоги про поділ майна зазначив, що у шлюбі купили автомобіль та пилосос. Пилосос купила дружина, меблі не покупали, вони були в квартирі, яку вони орендували. Телевізор купила його мати для себе та дала їм покористуватися, квитанції у неї є. Приставку купила сестра для свого сина, дала їм скористатися. Стіл та стільці були вже у квартирі, ліжко також. Мультиварку та чайник не пам`ятає хто придбав. Бажав продати машину та поділити гроші навпіл, але позивач не погоджується.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач бажає розірвати шлюб, платити аліменти, поділити майно. Сторони разом придбали автомобіль, відповідач має водійське посвідчення, але автомобіль перебуває в повній експлуатації ОСОБА_3 , вона не бажає його ділити. Відповідач бажає реалізувати автомобіль, а кошти поділити з ОСОБА_3 навпіл. Щодо аліментів у розмірі 3000 грн., заперечує. Просить аліменти стягнути у розмірі 50% відповідно до прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, фіксованою сумою щомісячно. Посилався на наявність у відповідача доньки від першого шлюбу, яку він також добровільно забезпечує коштами. ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем, його дохід представнику невідомий. Після розірвання шлюбу бажає активно приймати участь в житті дитини, займатись її вихованням. Інше майно є власністю свідків, (матері, сестри, товариша), сторонами лише спільно був придбаний пилосос, який відповідач готовий віддати ОСОБА_3 ..

Свiдок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_9 .. Перебуваючи у шлюбу сторони придбали автомобіль, зареєстрували на дружину сина. Спочатку вони продали стару машину чоловіка свідка і, одружившись, купили автомобіль Кіа , оформили на дружину сина - ОСОБА_3 , потім продали і купили автомобіль Рено, теж оформили на ОСОБА_3 . Також свідок зазначила, що син купив чайник, шафу, коли та вартість майна невідомі. Телевізор купила особисто свідок за 9000 грн., спочатку для себе, але потім віддала сину. Свідок також придбала мультиварку та подарувала сину. Сторони мешкали в орендованій квартирі, там були старі меблі. Комп`ютер та монітор був придбаний сином у період шлюбу, приставку теж купив син для свого сина, вартість майна невідома. Про стіл та два стільці кухонні свідок не пам`ятає. Пилосос теж купив син, але коли свідок не пам`ятає.

Свiдок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_9 .. Мешкає в одному будинку зі сторонами. У брата із дружиною все було добре, але коли ОСОБА_3 вийшла на роботу, то почали сваритись. Свідок має двох дітей, діти брата та її товаришують між собою. Свідок дала приставку «Соніплестейшен», тимчасово пограти синові брата. Її старший син приходив до них, щоб грати в неї разом із сином брата. Приставка належить свідку особисто, та свідок має на неї документи. Приставку придбав чоловік свідка 2 роки тому приблизно за 9000-12000 грн. в інтернет-магазині. Дала приставку особисто братові, на даний час приставка у свідка вдома. Також зазначила, що брат з ОСОБА_3 винаймали квартиру у знайомого, брат весь час за неї сплачував. Перебуваючи у шлюбі придбали автомобіль, коли невістка була в відпустці по догляду за дитиною. Спочатку була Кіа , її оформили на дружину брата, потім її продали і купили Рено, теж оформили на дружину брата ОСОБА_3 . Щодо комп`ютера, то свідку не відомо хто його придбав. Телевізор Самсунг та мультіварку купила мати свідка. Кухонний стіл та стільці разом купили у шлюбі. Шафа-купе була куплена господарем орендованої квартири, двоспальне ліжко з матрацом не відомо. Пилосос, чайник та монітор свідку не відомо хто придбав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 його куми. Свідок хрещений сина сторін. Свідку відомо, що ОСОБА_4 купив телевізор вартістю близько 17-18 тисяч грн., приставку вартістю близько 9-10 тисяч грн., коли ОСОБА_3 була у декреті в 2017 році. Сторони близько року разом не живуть, раніше орендували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 купив комп`ютер приблизно за 30 тисяч грн. та монітор за 2000-3000 грн.. Хто, коли та за скільки придбав ліжко та шафу-купе, свідок не знає. Стіл, два стільці, чайник, пилосос, мультіварку придбали в 2016 році, за яку ціну свідок не знає. Автомобіль, який був придбаний сторонами, спочатку використовувався ними спільно, на даний час автомобілем користується тільки ОСОБА_3 . Свідку також відомо, що автомобіль було куплено у вітчима ОСОБА_3 за 10 тисяч доларів. Свідок зазначив, що спільно зі сторонами ніякого майна не придбав.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 знає зі школи, дружили сім`ями, зустрічались кожного тижня. Зазначила, що позивач та відповідач мешкають окремо, проживали в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонами було придбано автомобіль за 10 000 доларів США у вітчима ОСОБА_3 , за кошти від продажу автомобіля, що у них був до цього. Також зазначила, що сторони розказували, що придбали телевізор та ігрову приставку за бонуси, за зароблені гроші. Стіл, стільці, мультіварку, чайник та пилосос придбали приблизно в 2019-2020 роках, про придбання шафи-купе свідку нічого невідомо. Також свідок зазначила, що ніяких документів на придбане майно вона не бачила. ОСОБА_3 забрала свої речі, одяг та взуття, із квартири де вони мешкали родиною, між сторонами був конфлікт через користування автомобілем.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно матеріалів справи, 07 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 712. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_5 від 07 серпня 2015 року).

Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_6 від 29.12.2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, батьками якого, записано сторін по справі.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть.

Після розірвання шлюбу спільний син сторін ОСОБА_5 залишиться мешкати разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 мешкають разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідач періодично виконує покладений на нього законом обов`язок щодо утримання дитини, що не оспорювалось сторонами, але позивачка не згодна із перерахованими сумами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України закріплено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. (ст. 182 СК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Довідки про розмір доходів сторонами надані не були.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для дітей в розрахунку на місяць віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач здоровий, працездатний, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від іншого шлюбу.

Враховуючи зазначені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про стягнення аліментів як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Одночасно сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог сторін про поділ майна подружжя, зокрема позову ОСОБА_3 щодо визнання за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на наступне майно: телевізор Samsung UE50RU7400, вартістю 17000 грн.; комп`ютер, вартістю 30000 грн.; монітор Dell, вартістю 3000 грн.; ігрову приставку Sony PlayStation 4 Pro, вартістю 9000 грн.; стіл кухонний, 2 кухонних стільця, вартістю 3000 грн.; ліжко двоспальне з матрацом, вартістю 9000 грн.; шафу-купе, вартістю 4500 грн.; пилосос Samsung PowerStick VS60M6015KG/EV, вартістю 4500 грн.; мультиварку Moulinex МК 7051, вартістю 2000 грн.; електричний чайник Bosch TWK-7809, вартістю 1000 грн., та визнання за нею право власності на автомобіль Renault Fluence, 2010 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, подружжям було придбано автомобіль марки Renault Fluence, державний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2010.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 , власником автомобіля є ОСОБА_3 ..

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Позивач ОСОБА_3 просить відступити від рівності часток у поділі майна подружжя та визнати за нею право власності на автомобіль, при цьому відповідачу виділити інше зазначене в позові майно, при цьому жодних належних та допустимих доказів придбання, зазначеного в позові майна та його вартості, крім автомобіля, наявність його на час припинення шлюбних відносин, суду не надає.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя", які у судовій практиці не зазнали змін. Зокрема, висновки зроблені Верховним Судом у пунктах 22-25,30: - вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання; - до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї; - не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; - вирішуючи питання про поділ неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду; за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми; у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності; - рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Позивачем ОСОБА_3 не надано копії чеків на підтвердження факту придбання майна: телевізора Samsung UE50RU7400 вартістю 17000 грн.; комп`ютера вартістю 30000 грн.; монітора Dell вартістю 3000 грн.; ігрової приставки Sony PlayStation 4 Pro вартістю 9000 грн.; столу кухонного, 2 кухонних стільця вартістю 3000 грн.; ліжка двоспального з матрацом вартістю 9000 грн.; шафи-купе вартістю 4500 грн.; пилососа Samsung PowerStick VS60M6015KG/EV 4500 грн.; мультиварки Moulinex МК 7051 вартістю 2000 грн.; електричного чайника Bosch TWK-7809 вартістю 1000 грн.

Будь-яких доказів того, що речі, вказані ОСОБА_3 у позову дійсно були придбані у період перебування нею у шлюбі з відповідачем та факт їх наявності, не надала суду.

Допитані в судовому засіданні свідки давали протиречиві покази, які не узгоджувались між собою, жодним із свідків не було надано чітких показань, в підтвердження обставин, що зазначене в позові майно було придбано сторонами та є їх спільною сумісною власністю, а саме про придбання сторонами контретного майна, з його назвою, роком придбання, вартістю, джерелом походження. Сторони по справі та їх представники не скористались роз"ясненим судом правом про проведення оцінки наявного майна подружжя та відповідного клопотання не заявили. Тому суд, критично відноситься до показань свідків, не може їх прийняти в підтвердження наявності та вартості спільного майна подружжя - сторін по справі.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Проживання дитини з позивачем, з огляду на встановлені судом обставини та положення статті 70 СК України, саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні позивачу. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, позивач не довела.

Отже, спірний автомобіль був придбаний подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України немає, тому зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню. Питання стягнення на користь однієї із сторін суми компенсації за поділ неподільної речи сторонами не ставився та судом не розглядався.

Що стосується іншого майна зазначеного позивачем, то суд вважає, що позивачем не доведена наявність вказаного нею у переліку майна та його вартість, не доведено факту належності його до спільного сумісного, тобто не надано належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави для визначення маси спільного майна подружжя, його вартості та його поділу.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині розірвання шлюбу, стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття та розподілу майна за зустрічним позовом в рівних частках.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за подання до суду позовної заяви в частині розірвання шлюбу ОСОБА_3 сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_9 на її користь.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на те, що ОСОБА_3 звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_9 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за подання до суду зустрічної позовної заяви ОСОБА_9 сплачено судовий збір в розмірі 2 474,00 грн. виходячи з вартості автомобіля 247 700 грн.(а.с. 41).

Як вбачається з висновку експертного дослідження від 10.12.2020 року № ЕД-19/121-20/21287-АВ ринкова вартість автомобіля Renault Fluence, державний номер НОМЕР_1 становить 201 809,93 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 судовий збір в сумі 1 009,05 грн. та одночасно роз"яснює позивачу по зустрічному позову його право про звернення із клопотанням про повернення частини судового збору, сплаченого у більшому розмірі ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,76,81,141,259,263-265,430 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 07 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 712 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову ОСОБА_3 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, та визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , право власності по Ѕ частині автомобіля Renault Fluence, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, за кожним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1009,05 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 09 лютого 2022 року.

Суддя - І.В. Ульяніч