Дата документу 02.02.2022 Справа № 316/467/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/467/21 Головуючий у 1 інстанції Бульба О.М.
Провадження № 22-ц/807/192/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Факторінгс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула А.М,, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що в січні 2021 року у позивача була заблокована банківська картка, на яку позивач отримує пенсію по втраті годувальника.

Від представників банку, позивачу стало відомо про надходження постанови про арешт коштів, винесену приватним виконавцем Котулою А.М.

Позивач звернулась до приватного виконавця з заявою про скасування арешту з рахунків та надала підтверджуючі документи про надходження на рахунок пенсії по втраті годувальника, які вона отримує на дитину.

Пізніше карта була розблокована та позивачу видана постанова про зняття арешту з коштів.

Дана постанова видана приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. при примусовому виконанні виконавчого напису №83 від 18.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В.

Виконавчий напис позивач не отримував, тому встановити на підставі яких документів було винесено виконавчий напис не можливо. Жодних документів про відкриття виконавчого провадження позивач також не отримував.

Вважає, що діями відповідача були порушені права та інтереси позивача, так як відповідач не повідомляв позивача про існування заборгованості.

Крім того, позивач не отримував вимогу від нотаріуса про усунення порушення, та ним при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримано вимог законодавства не перевірено безспірності вимог кредитора.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №83 від 18.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» з ОСОБА_1 суми у розмірі 71812,65 грн. та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №83 від 18.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» з ОСОБА_1 суму у розмірі 71812,65 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Фінансова компанія «Факторінгс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на неустановленість судом першої інстанції обставин справи в частині існування заборгованості, її розміру та часу вчинення виконавчого напису.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечив проти доводів скаржника, обґрунтувавши свої твердження достатністю наданих доказів під час розгляду справи судом першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, внаслідок чого прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.01.2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною зроблено виконавчий напис про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму у розмірі 71812,65 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно визначився з їх характером та нормами права, що їх регулюють.

Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені «Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (далі Порядок».

Положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п.2 «Переліку документів для одержання виконавчого напису», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.п.3.5 п.3 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення, у тому числі, основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання і боржнику відповідного повідомлення, яке вважається надісланим, якщо є відмітка на такому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 Порядку).

При цьому, у разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, він вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Порядку).

Судом першої інстанції при вирішенні даної справи до спірних правовідносин вірно застосовано наступні висновки Верховного Суду.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до положеньст.ст.15, 16, 18 ЦК України та приписів ст.ст.50, 87, 88 Закону Ураїни «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Колегія суддів зауважує, що діючим законодавством не визначено вичерпного переліку обставин, які можуть свідчити про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом під час розгляду справи відповідно до цивільного процесуального законодавства за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15ц).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що належними доказами, якими можна підтвердити наявність чи відсутність заборгованості, а також встановити розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Матеріалами судової справи встановлено відсутність будь-яких доказів, які прямо вказують на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи, у тому числі, щодо здійснення платежів за ним (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо); відсутність доказів звернення до стягувача з метою їх витребування, а також відсутність доказів надіслання нотаріусом відповідного повідомлення боржнику.

Правовими підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса є не лише порушення останнім процедури вчинення напису, а також і неправильність вимог боржника.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріусом, який вчинив виконавчий напис не було перевірено безспірності заборгованості чи відповідальності боржника перед стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Фікторінгс» за відповідним Договором, існування якої, фактично заперечується стороною позивача, про що свідчить і звернення сторони позивача з даним позовом до суду, на підставі чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апелянта щодо невстановлення судом першої інстанції обставин, які є вирішальними для вирішення справи є безпідставними і не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції, на підставі чого відхиляються судовою колегією.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене вбачається, що судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді: