Справа № 496/2647/21
Провадження № 2/496/812/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря - Стрілець Ж.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації в розмірі 50% частки у праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, про розподіл сумісного майна, що перебуває у спільній сумісній власності, свої вимоги позивачка згодом уточнила та просила стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 30000 грн. замість частки 50% у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб КАМАЗ 1986 р.в. державний номер НОМЕР_1

Свої вимоги мотивує наступним, 14 жовтня 2015 р. між сторонами по справі було укладено шлюб. 21 квітня 2021 року рішенням Суворівського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано. Під час шлюбу сторонами по справі було придбано за спільні кошти транспортний засіб КАМАЗ 1986 р.в., державний номер НОМЕР_1 . Згоди про добровільний поділ транспортного засобу між сторонами по справі на момент подачі позовної заяви не досягнуто, тому позивачка звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою.

Позивачка в судовому засіданні на задоволені уточнених позовних вимог наполягала та просила стягнути з відповідача 30 000 грн.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та погодився сплатити позивачці 30 000 грн.

Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.10.2015 року сторони по справі зареєстрували шлюб, рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 21.04.2021 року було розірвано шлюб між сторонами по справі (а.с.8).

На ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб КАМАЗ 1986 р.в., державний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 -ЦК України).

Частинами 1, 2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, ст. ст. 4, 76, 80, 81, 89, 141, 200, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення грошової компенсації в розмірі 50% частки у праві спільної сумісної власності, а саме транспортного засобу КАМАЗ 1986 р. д.н.з. НОМЕР_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошову компенсацію у сумі 30 000 грн., а також судовий збір у сумі - 1 362 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя В.М. Буран