Номер провадження: 22-ц/813/3860/22
Номер справи місцевого суду: 495/6253/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

16 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, просив суд: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 63 424, 30 грн, судові витрати у розмірі 768, 40 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 29.08.2018 року о 13 год в м. Білгород-Дністровський по вул. Шкільна, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Grands» д/н НОМЕР_1 , перед початком руху, а саме: виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надав переваги в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 , водій якого рухався по головній дорозі.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Білгород-дністровського міськрайсуду Одеської області від 05.09.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Він є користувачем автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 , а відтак у сенсі розуміння ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України має право відшкодування шкоди, завданої відповідачем цьому майну.

Відповідно до звіту № 125/18 про оцінку колісного тз автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП, яка мала місце 29.08.2018 року становила 19 197,82 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 42 812,48 грн. Вартість експертного дослідження склала 1414 грн.

Посилаючись на норми права, у яких звернено увагу, що спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі, наполягав, що має бути звернуто до цивільної відповідальності відповідача , який керував транспортним засобом «Mitsubishi Grands» д/н НОМЕР_1 та не надав переваги в русі автомобілю ОСОБА_1 , який законно користувався автомобілем марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 .

На підставі вищевикладеного, він і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2020 року було залучено до участі у справі співвідповідача - Публічне акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,завданої внаслідок ДТП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування дійсних обставин справи.

При цьому посилаючись на те, що ОСОБА_1 є користувачем автомобіля марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 , а відтак відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або іншій підставі, передбаченій законом чи договором, такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14.

Вказує, що виходячи з фактичних обставин справи наявні підстави для цивільної відповідальності ОСОБА_2 .

Винуватець ДТП повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту, тоді як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди.

14 лютого 2022 року справу було призначено до розгляду.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

02 вересня 2021 року від Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на адресу Одеського апеляційного було надіслано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що дійсно 29.08.2018 року о 13:00 годині в м. Білгород-Дністровський по вул. Шкільна, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Grands» д/н НОМЕР_1 , перед початком руху, а саме: виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надав переваги в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 , водій якого рухався по головній дорозі.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2018 року по справі №495/8113/18 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 352,40 грн.

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту № 125/18 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.08.2018 року становить 19 197 грн 82 коп.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.08.2018 року становить 48 812,48 грн.

В приєднаних також позивачем документах, що стосуються транспортного засобу «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер НОМЕР_2 /також в ремонтній калькуляції/ йдеться про власника такого транспортного засобу - автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н НОМЕР_2 як UAB DORNESA.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що до складу матеріального збитку (реальних збитків) входить вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості, яка повинна відшкодовуватись страховою компанією.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

Судом встановлено, що позивач управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що позивач правомірно володів транспортним засобом, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Зазначений висновок також викладено у постанові Великої палати Верховного суду від 14.12.2021 року за результатами розгляду цивільної справи №147/66/17 де вказано, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.

Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту № 125/18 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.08.2018 року становить 19 197 грн 82 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було повідомлено листом за № 09-02-09/48-04 від 30.01.2019 року «Про порядок відшкодування шкоди», у якому вказано на необхідності надати наступні документи: копію легалізованого витягу власника ТЗ UAB DORNESA з торгового, банківського чи судового реєстру або посвідчення уповноваженого органу іноземної держави про реєстрацію відповідної юридичної особи /власника транспортного засобу/ завіреного печаткою уповноваженого реєстраційного органу з нотаріально засвідченим перекладом українською мовою; нотаріально засвідченого перекладу на українську мову свідоцтва про реєстрацію ТЗ; копію довіреності з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову довіреності, на підставі якої ОСОБА_1 має право представляти інтереси власника транспортного засобу та отримувати страхове відшкодування; копію паспорту та коду ОСОБА_1 ..

Також у листі № 09-02-09/48-04 від 30.01.2019 року та у відзиві відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 12.03.2020 року йдеться про те, що ОСОБА_1 зазначених документів до страхової компанії надано не було.

Разом з тим, з дослідженого судом Полісу №АМ/5821220 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не вбачається наявність узгодження будь-яких підстав для відмови у здійсненні страхових виплат. Також зазначеним договором не узгоджено можливість чи необхідність витребування додаткових документів для вирішення питання для виплати суми страхового відшкодування.

Оскільки виплата страхового відшкодування страховою компанією проведена не була, позивач має право на отримання страхового відшкодування від страхової компанії вартості матеріального збитку у розмірі 19 197 грн 82 коп.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.08.2018 року становить 48 812,48 грн.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 29 614,66 гривень.

Також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення оцінки вартості матеріальних збитків, що нанесених, власникові автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП у розмірі 1414,00 грн.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Розмір задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 складає 64,82 % (29 614,66 грн. х 100 % / 29 614,66 грн).

Розмір задоволених позовних вимог до НАСК «ОРАНТА» складає 35,18 % (19197,82 грн. х 100 % / 29 614,66 грн).

Тому з ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2303,96 грн. (3554,40 грн. х 64,82 % / 100 %).

Тому з НАСК «ОРАНТА» на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1250,44 грн. (3554,40 х 35,18 % / 100 %).

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2021 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ідентифікаційний код за на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 19 197 грн 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 29 614,66 гривень.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальній сумі 2303,96 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальній сумі 1250,44 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін