Справа № 209/3437/21
Провадження № 2/209/233/22
"11" лютого 2022 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Шаповал А.В.,
розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Демінов Олег Ігорович до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , Треті особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.
В вересні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що у серпні позивач звернувся до ТОВ «Абонент XXI» для отримання довідки. З довідки № 001125504 про склад сім`ї він дізнався, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані крім позивача ОСОБА_1 , його сина ОСОБА_4 , а також невідома позивачу особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На адресу Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста кам`янської міської ради було направлено адвокатський запит щодо підстав реєстрації невідомої особи за вказаною адресою. Було отримано відповідь, згідно якої ОСОБА_2 було зареєстровано на підставі заяви його матері ОСОБА_3 , яка також надала довідку про свою реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про народження дитини, у якому в графі «Батько» зазначене ім`я ОСОБА_1 . Також у відповіді зазначено, що на той момент і на сьогоднішній день ОСОБА_3 зареєстрована в одному з сіл Полтавської області. Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_4 , було направлено адвокатський запит до Дніпровського РАЦС для отримання актового запису про народження ОСОБА_4 . Відповіддю від 28 серпня 2021 року було повідомлено, що інформація в реєстрі є конфіденційною і не може бути надана не батькам дитини. За адресою: АДРЕСА_1 , проживають позивач ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає. Таким чином, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано незаконно, оскільки на момент реєстрації мати дитини ОСОБА_3 була зареєстрована за іншою адресою, квартиронаймач ОСОБА_1 не надавав згоду на реєстрацію ОСОБА_4 за вказаною адресою і ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_4 . Наявність зареєстрованої особи відповідача перешкоджає позивачу належним чином користуватися квартирою і покладає додатковий фінансовий обов`язок зі сплати комунальних послуг за відсутню особу. Посилаючись на вказані обставини, позивач визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.11.2021 року, прийнято в провадження уточнений позов, витребувано від Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністертва юстиції копію актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.01.2022 року витребувано від Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Добробут" інформацію: про проживання/непроживання за адресою: АДРЕСА_1 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від моменту народження та по теперішній час; інформацію про проживання/непроживання за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з моменту реєстрації та по теперішній час.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.02.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.
Заяви (клопотання) учасників справи
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача - адвокат Демінов О.І. через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 , не заперечував проти заочного розгляду справи.
Законний представник відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.
Третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, надали суду заяву про розгляд справи без представника відділу.
Третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду висновок про недоцільність визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просили розглянути справу за відсутності представника відділу.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно копії довідки ТОВ «Абонент ХХІ» № 001125504 про склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 , його син ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до копії відповіді заступника начальника відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Л. Гергуль, від 25.08.2021 року вих.№ 11/1687 вих., місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване з 29.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка до заяви додала документи: паспорт на своє ім`я; довідку про реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 20.11.2019 р.; свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в графі «батько» зазначене ім`я « ОСОБА_1 »; квитанція про сплату адміністративного збору. У серпні 2021 року відділом з`ясовано, що мати ОСОБА_3 з 05.12.2017 року зареєструвала своє місце проживання за іншою адресою в одному з сіл Полтавської області з одночасним зняттям з попереднього місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на зміни в реєстрації місця проживання матері ОСОБА_3 , реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою згідно з наданими документами здійснено до одного з батьків з дотриманням діючого законодавства (а.с.9).
Згідно копії Акту про проживання від 17.08.2021 року КП КМР «Добробут», гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 дійсно зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно акту про проживання від 07.02.2022 року № 45 КП КМР «Добробут», гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою не проживає з 2021 року з серпня місяця, про що підтверджують сусіди.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Лютенської сільської ради № 3, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_10 по теперішній час (а.с.25).
Згідно актового запису про народження № 16 від 28 січня 2020 року Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені за заявою матері про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 СК України № 17 від 28.01.2020 року (а.с.52).
Згідно висновку про недоцільність визнання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначено, що ураховуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 16.11.2021, керуючись ст.ст. 19, 177 Сімейного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (зі змінами) «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визнання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не доцільно (а.с.55).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності відповідача ОСОБА_3 , наявне нерухоме майно, а саме: квартира, розташована у АДРЕСА_4 .
Згідно змісту позову, позивач немає ніякого відношення до малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою.
Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ч.1ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2ст.65 ЖК Української РСР).
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Звертаючись до суду з позовом у вересні 2021 року про визнання малолітнього ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивач, як підставу позову зазначив відсутність будь-якого відношення до малолітнього ОСОБА_4 та відсутність його в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, наявний в матеріалах справи акт про проживання від 07.02.2022 року № 45 КП КМР «Добробут», свідчить про те, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , лише з серпня місяця 2021 року.
Відповідно до ст. 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" відповідно до ст. 107 ЖК УРСР наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Отже, на підставі ст.107 ЖК України наймач житлового приміщення або член його сім`ї може бути визнаний судом таким, що втратив право користування цим приміщенням, якщо фактичні дані свідчать про обрання ним іншого постійного місця проживання.
У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі "Садов`як проти України" зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене "згідно із законом", не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається "необхідним у демократичному суспільстві".
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі беззаперечні докази про наявність у малолітнього ОСОБА_2 іншого постійного місця проживання ніж місце його реєстрації. До того ж, втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі "МакКенн проти Сполученого Королівства" від 13 травня 2003 року, та рішення ЄСПЛ у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02 грудня 2010 року).
Відповідно дост.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Згідно з вимогами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітній ОСОБА_4 набув право власності або право постійного користування іншим житловим приміщенням, стороною позивача до суду не надано. Також не надано і доказів того, що відповідач не проживає у даній квартирі понад шість місяців без поважних причин.
За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Принципом 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.
Отже, малолітній ОСОБА_4 не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт його непроживання у спірній квартири не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом.
Також, суттєвою є обставина, що спірна квартира не приватизована, тому неповнолітній ОСОБА_4 може мати право на її приватизацію, а отже визнання його таким, що втратив право користування, та, як наслідок, зняття його з реєстрації, буде порушувати права дитини на житло.
Доводи позивача щодо навмисної реєстрації ОСОБА_3 , матір`ю малолітнього, малолітньої дитини в квартирі, суд відноситься критично, оскільки такі доводи є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що визнання малолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням призведе до неспівмірного втручання в право на житло та необґрунтованого позбавлення малолітньої особи житла, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Враховуючи результати розгляду справи, судовий збір у відповідності до ст. 141 ЦПК України, не стягується.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272, 280-283 ЦПК України, суд
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 11.02.2022 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Т.О. Решетник