Справа № 236/336/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лиман за відсутністю сторін в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, заступник начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Терехова Людмила Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2022 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Воронов Артем Ігорович, з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, заступник начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Терехова Людмила Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява обґрунтована тим, що 20 січня 2022 року від заступника начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Терехової Людмили Володимирівни позивачка отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 68043400 від 05.01.2022 року щодо стягнення з неї на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості в розмірі 19872,22 грн. Стягнення відбувається на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, зареєстрованого в реєстрі за № 19382. Зазначений виконавчий напис позивачка вважає незаконним та просить суд його скасувати, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат», а саме: сума заборгованості не була безспірною, письмову вимогу про усунення порушень вона не отримувала, перед відповідачем не було жодних зобов`язань, були порушені порядок та умови вчинення виконавчого напису (а.с. 1-6).

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2022 року було задоволено заяву представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Воронова Артема Ігоровича про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68043400, відкритому постановою заступника начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Тереховою Людмилою Володимирівною від 05.01.2022 року, щодо примусового виконання виконавчого напису № 19382 від 13.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 на користь ТОВ "Фінпром Маркет", , заборгованості в розмірі 19872,22 грн. (а.с. 21-23).

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу його права: подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; подати відзив на позов. Запропоновано третім особам подати письмові пояснення щодо позову (а.с. 27-28).

Відповідач - представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", клопотань суду не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та заступник начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Терехова Людмила Володимирівна, правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористалися.

За приписами статтей ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки у зв`язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини.

16 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" був укладений кредитний договір № 002-04012-160413.

13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичембув вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19382, про стягнення зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ТОВ "Фінпром Маркет", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 011020-ВП від 01 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" на підставі Договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09 лютого 2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 002-04012-160413 від 16 квітня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта-Банк" та ОСОБА_1 , в загальній сумі 19872,22 грн. (а.с. 13).

На підставі заяви ТОВ "Фінпром Маркет" постановою заступника начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Терехової Людмили Володимирівни відкрито виконавче провадження № 68043400 щодо примусового виконання виконавчого напису, виданого 13.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрованого в реєстрі за № 19382, про стягнення зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості в розмірі 19872,22 грн. (а.с. 12).

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5від 22.02.2012 року (далі за текстом Порядок).

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Згідно з розділом 1 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Перелік було доповнено новим розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Згідно з цим розділом для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року) постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (п. 83) оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскаржений виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 13 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" договір від 16 квітня 2013 року № 002-04012-160413, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

Отже, вчиняючи 13 жовтня 2020 рокувиконавчий напис № 19382, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною, порушив вимоги ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно з правовою позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року по справі №645/1979/15-ц (п. 38-43) вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 47 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц; п. 95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17).

Зважаючи на наведене, враховуючи, що судом встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ "Фінпром Маркет".

Аналогічна правова позиція викладена у п. 52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц.

Таким чином, оскільки судом встановлено в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. порядку вчинення виконавчого напису від 13 жовтня 2020 року, зареєстрваного в реєстрі за № 19382, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", заборгованості в загальній сумі 19872,22 гривень, що є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо.

Позивачкою при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується наданими позивачкою квитанціями від 23.01.2022 року (а.с. 7,8).

Враховуючи, що судом позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до ТОВ "Фінпром Маркет" задоволені повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1488,60 грн. (992,40 грн + 496,20 грн).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 13, 141, 263-265, 280 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, заступник начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків) Терехова Людмила Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 19382, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", , заборгованості за кредитним договором № 002-04012-160413від 16 квітня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 19872,22 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" (адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, код ЄДРПОУ - 43311346) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14 лютого 2022 року.

Головуюча суддя -