КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/8214/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4068/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ємельяненко Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року у складі судді Янченка А.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» про захист прав споживача, розірвання договору, повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом, у якому просив розірвати договір купівлі-продажу телевізора Kivi 24HR50GR від 02.08.2020 укладений з ТОВ "СВП ПЛЮС та стягнути з останнього сплачені грошові кошти за вказаних договором у сумі 3 599 грн та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 02.08.2020 між позивачем та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу телевізора Kivi 24HR50GR (с/н Kivi6462) вартістю 3599 грн у приміщенні магазину "ТТТ", що належить ТОВ "СВП ПЛЮС" та знаходиться за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 140-А .

Звертаючись до відповідача, позивач мав намір обрати телевізор українського виробництва, який показував би канали ютуб. За порадою працівників магазину було придбано телевізор Kivi 24HR50GR, які запевняли, що вказаний товар відповідає бажаним характеристикам позивача.

Однак, підключивши телевізор вдома, позивачем було виявлено, що ютуб не працював та на екрані було зазначено «заборонено» і переправляло на російські канали, тобто товар був не придатний до використання на території України, а працівники магазину продавши його ввели позивача в оману порушивши п.2 ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також, під час купівлі вказаного телевізора в магазині відповідача була відсутня інформація про виробника та продукцію, що на думку позивача порушило його права, як споживача на інформацію про продукцію відповідно до ст. 15 ЗУ "Про захист прав споживачів".

09.08.2020 позивач звернувся з товаром до магазину відповідача та попросив обміняти товар на інший належної якості або повернути йому грошові кошти за товар, на що отримав відмову, мотивуючи тим, що товар повинен пройти сервісне обстеження. Тим самим порушили права ОСОБА_1 як споживача у розумінні ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів». Також постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 № 506 передбачено, що на період сервісного обслуговування надається споживачу інший товар належної якості для користування.

У подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу даної ситуації, написав заяву до Києво-Святошинського відділу поліції Київської області та скаргу до ГУ Держпродспоживслужби України у Київській області.

Також вказано, що ТОВ "СВП ПЛЮС" не виконано зобов`язання, визначені нормативно-правовими актами, а саме: під час продажу товару не надано достовірну та своєчасну інформацію про основні властивості продукції та реалізовано товар, що не має відповідного маркування, що призвело до придбання ОСОБА_1 товару, який на момент продажу не мав потрібних споживчих властивостей та унеможливило його використання за призначенням.

Крім того зазначено, що вказаними діями відповідач завдав позивачеві майнової шкоди, яку останній оцінює у 3599грн та моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивача доведено до душевних страждань, хвилювань, нервувань, внаслідок чого останній відчуває себе виснаженим, приниженим та обдуреним. Позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Ємельяненко О.М. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на неправильне дослідження доказів у справі, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Вказано, що наявне порушення прав позивача, як споживача за ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «СВП ПЛЮС» було надану недостовірну інформацію про виробника телевізора, а також приховано той факт, що програмне забезпечення товару не передбачене для використання на території України. Тобто продукція не мала потрібних споживачеві властивостей та неможливість використати її за призначенням.

Зазначено, що відповідач після закінчення гарантійного обслуговування товару 20.08.2020 року не повідомив позивача про усунення недоліку товару та можливість його забрати, як це передбачено в п. 3 обліково-технічної картки від 09.08.2020.

Також, судом невірно визначено ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», яку слід застосовувати до порушених прав Позивача ОСОБА_1 .

Крім того, не погоджується з відмовою в частині стягнення моральної шкоди, яка полягає в тому, що ОСОБА_1 доведено до душевних страждань, хвилювань, нервувань, внаслідок чого останній відчуває себе виснаженим, приниженим та обдуреним.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 02.08.2020 у магазині "ТТТ" за адресою: с. Софіївська Борщагівка, 140А , що належить ТОВ "СВП ПЛЮС" позивачем придбано телевізор марки KIVI 24HR50GR (с/н Kivi6462), вартість якого становить 3599 грн, що підтверджується копією фіскального чеку (а.с.14).

09.08.2020 року позивач передав відповідачу товар для здійснення гарантійного обслуговування відповідно до обліково-технічної карти № Т від 09.08.2020. При складенні обліково-технічної картки позивач та відповідач зазначили недоліки товару: "не коректно працює ютуб, встановлені додатки не працюють, не оновлюють ютуб, і не можливо в нього зайти, пише "дія заборонена". При завантаженні інструкцій викидає на російські сайти, які не завантажуються». Позивачем та відповідачем у цьому ж документі описано зовнішній вигляд товару. Стан виробу: задня кришка - зі слідами експлуатації, є дрібні подряпини внаслідок того що товар довгий час стояв на відкритій викладці. Дисплейний модуль - без видимих пошкоджень зі слідами експлуатації. У пункті 2 Обліково-технічної карти позивач надав згоду відповідачеві, на здійснення гарантійного обслуговування товару. Обліково-технічна карта містить підпис позивача (а.с. 15,44).

20.08.2020 за результатами гарантійного обслуговування заявлені позивачем недоліки було усунуто, виконавцем робіт ТОВ "Тоталсервіс" виявлено, що програмне забезпечення товару є застарілим, і виконано роботу - оновлення програмного забезпечення. Вказані обставини підтверджуються записом до гарантійного талона, яким супроводжується товар та актом № ТТ-06560 від 20.08.2020 (а.с. 45-46).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (частини перша, друга статті 675 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Частиною першою статті 677 ЦК України передбачено, що законом або іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для використання за призначенням (строк придатності).

За приписами статті 8 Закону України "Про захист прав споживача" (аналогічні норми містяться у статті 678 ЦК України), у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті).

При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п. 15 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", недолік - це будь яка невідповідність товару вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до цього товару.

З урахуванням вищенаведених норм, право на заміну товару або розірвання договору купівлі-продажу товару виникає у споживача за умови виявлення саме істотного недоліку протягом гарантійного строку, який виник з вини виробника товару. При цьому, для віднесення виявленого недоліку до числа істотних, недолік обов`язково повинен: роботи неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника товару, після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин та має бути наділеним хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами "а" - "в" п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" у сукупності. Жодна із вказаних ознак сама по собі не може свідчити про наявність істотного недоліку у товарі та бути підставою для заміни товару.

Відповідно до Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 103, продаж товарів на замовлення - вид торгівлі, за якої споживач укладає договір купівлі-продажу товарів із продавцем на відстані за допомогою засобів дистанційного зв`язку або здійснює їх попереднє замовлення безпосередньо в продавця.

Пунктом 1.8 Правил продажу товарів на замовлення га поза торговельними або офісними приміщеннями, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 103, передбачено, що у разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

Відповідно до частини першої статті 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на положення ст. 8 та 9 Закону України "Про захист прав споживачів", та вказував, що придбаний ним товар на момент продажу не мав потрібних споживчих властивостей, що унеможливило його використання за призначенням. Вказані, на його думку, обставини є підставою для розірвання договору купівлі-продажу, повернення сплачених ним коштів, а також відшкодування моральної шкоди.

Між тим, положеннями ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» врегульовано правовідносини, що виникають у зв`язку із придбанням товару неналежної якості й фактично позивач, звернувшись у суд із позовом, керувався саме цією нормою права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Отже, положеннями ст.9 згаданого Закону передбачено право споживача обміняти товар належної якості та який не використовувався, в той час як згідно матеріалів придбаний позивачем товар мав недоліки а також мав сліди використання.

Встановлено, що виявивши недоліки товару, пов`язані з неможливістю користуватися ютуб-каналом, позивач звернувся до продавця за наслідками якого передав товар для гарантійного обслуговування, що вбачається з долученої до справи обліково-технічної карти/заказ-наряд № Т від 09.08.2020 (а.с. 15,44).

Відповідно змісту зазначеної обліково-технічної карти, ОСОБА_1 передав придбаний товар саме на гарантійне обслуговування й повністю погодився з умовами гарантійного обслуговування, про що свідчить власноруч складений ним підпис (а.с.15).

При цьому, у справі відсутні докази звернення ОСОБА_1 до відповідача із вимогою обміняти товар на інший належної якості або повернути грошові кошти.

Вимог щодо розірвання договору у зв`язку з виявленням протягом встановленого гарантійного строку саме істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару позивачем до продавця також пред`явлено не було.

Доводи апеляційної скарги про звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про розірвання договору й повернення товару саме 09.08.2021 спростовуються змістом обліково-технічної карти/заказ-наряд № Т, відповідно до даних якої 09.08.2020 позивач передав товар в ремонт для усунення виявленого недоліку в період його гарантійного обслуговування.

Відповідно до справи, такі вимоги було заявлено позивачем у період гарантійного обслуговування товару, лише 18.09.2021, за наслідками якого було викликано працівників поліції (а.с.60-61).

Згідно ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

З матеріалів справи убачається, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання щодо безоплатного усунення недоліків товару в 14-денний строк, про що свідчить акт № ТТ-06560 від 20.08.2020 (а.с.46).

Убачається, що особа обрала спосіб захисту свого порушеного права та пред`явила продавцю вимогу щодо усунення недоліків товару, які у строк, визначений законом, було усунуто.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що після усунення недоліку виявленого позивачем, останній відмовився отримувати товар, що позивачем не спростовано.

Доводи апеляційної скарги, щодо ненадання інформації про виробника телевізора, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем було долучено до матеріалів справи необхідну інформацію, про що надано оцінку районним судом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Інші доводи на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначив та надав юридичну оцінку правовідносинам між сторонами.

Доводи апеляційної скарги не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування законного і обґрунтованого та правильного по суті судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність вирішення спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав до скасування рішення суду, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в зв`язку з чим, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ємельяненко Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: