Ухвала

08 лютого 2022року

м. Київ

справа № 278/1191/18

провадження № 61-13564св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Червинської М. Є.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоінформсистеми», про визнання недійсними проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, рішення органу місцевого самоврядування і державного акта на право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання втратившими чинність (анульованими) пунктів рішення органу місцевого самоврядування за касаційною скаргою районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати недійсним проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_2 на земельну ділянку АДРЕСА_1 , квартал індивідуальної житлової забудови кооператив «Шериф»;

визнати недійсним рішення 12 сесії 6 скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (далі - Оліївська сільська рада) від 27 лютого 2012 року про затвердження проєкту землеустрою земельної ділянки № НОМЕР_1 , переданої у власність ОСОБА_2 , що знаходиться за вказаною адресою;

визнати недійсним державний акт про право власності серії ЯМ № 240732 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,1001 га, кадастровий номер :08:001:1148, яка належить ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: с. Оліївка, житловий масив « Хутір Дальній », цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати втратившими чинність (анульованими), починаючи з 28 лютого 2013 року, пункт 1 та пункт 1.1. рішення 12 сесії 6 скликання Оліївської сільської ради від 27 лютого 2012 року в частині надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Оліївка ОСОБА_1

Житомирський районний суд Житомирської області рішенням від 02 лютого 2021 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовив.

Житомирський апеляційний суд постановою від 30 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року залишив без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 червня 2021 року і направити справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

19 жовтня 2021 року справа № 278/1191/18 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоінформсистеми», про визнання недійсними проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, рішення органу місцевого самоврядування і державного акта на право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання втратившими чинність (анульованими) пунктів рішення органу місцевого самоврядування за касаційною скаргою районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 червня 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська