Ухвала

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 569/18319/20

провадження № 61-13694св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб?єкт оскарження - Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

особа, яка подала касаційну скаргу - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 року у складі судді Ковальова І. М. та постанову Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування повідомлення державного виконавця, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування повідомлення державного виконавця, зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець, не виконавши всі вимоги, передбачені чинним законодавством, передчасно прийняла рішення про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лугової Л. С. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 жовтня 2020 року та зобов`язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 569/13068/19 виданого 20 жовтня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня

2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лугової Л. С. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від

26 жовтня 2020 року № 165024.

Зобов`язано Рівненський міський відділ державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 569/13068/19 виданого

20 жовтня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області.

Ухвала суду мотивована тим, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на пункт 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірними. Державний виконавець помилково дійшов висновку про те, що виконання судового рішення не передбачає застосування заходів примусового його виконання.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іщук Н. В. задоволено частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 року в частині зобов`язання вчинити дії змінено, викладено абзац 3 резолютивної частини в такій редакції: «Зобов`язано Рівненський міський відділ державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вирішити питання про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 569/13068/19 виданого 20 жовтня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області».

В решті судове рішення залишено без зміни.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

В іншій частині апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

13 серпня 2021 року АТ «Ощадбанк», особа, яка не брала участі у справі, через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від

31 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2021 року і передати справу на новий розгляд до Рівненського апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення порушують права та інтереси АТ «Ощадбанк», яке не було залучено до участі у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України визначено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі

у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Тлумачення частини першої та четвертої статті 389 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що касаційна скарга може бути подана особою, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки лише після розгляду судом апеляційної інстанції її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Відповідно до спеціального правила статті 370 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги, поданої після закінчення апеляційного розгляду справи, за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від 23 жовтня

1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі

№ 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказана правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Ураховуючи те, що АТ «Ощадбанк» не будучи учасником справи, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 року в апеляційному порядку не оскаржував, тому касаційне провадження за його касаційною скаргою підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі № 569/18319/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправним та скасування повідомлення державного виконавця, зобов`язання вчинити дії закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов