Справа №521/7314/21
Провадження №2/521/694/22
31 січня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю. В.,
за участю секретаря Черненко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У відкритих судових засіданнях, позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Щодо заочного розгляду справи та ухваленні судом заочного рішення не заперечували.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково, з огляду а наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.
09 квітня 2021 року приблизно о 10 годині 05 хвилин, за адресою: вул. Маршала Малиновського, 1, м. Одеса, сталася дорожньо-транспортна пригода.
Як вбачається з матеріалів справа, а саме: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2021 року, схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2021 року, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідач, приблизно о 10 годині 05 хвилин керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу за адресою: вул. Маршала Малиновського, 1, м. Одеса, не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_1 .
Встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди працівниками патрульної поліції протокол відносно ОСОБА_2 не складався.
Будь-які відомості щодо укладення ОСОБА_2 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в матеріалах справи відсутні.
Разом із цим, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду.
Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Таким чином, оцінка наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2021 року, схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2021 року, пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та відсутність будь-яких обґрунтованих доводів щодо спростування обставин 09.04.2021 року, дають суду підстави для встановлення висновку про вину ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.04.2021 року приблизно о 10 годині 05 хвилин, за адресою: вул. Маршала Малиновського, 1, м. Одеса.
Встановлено, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, та до приїзду працівників поліції її було госпіталізовано до МКЛ №1 для надання медичної допомоги.
Згідно довідки КП «ООКЛ» ОМР від 09.04.2021 року ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді забиття ліктьового та колінного суглобів (а.с. 53).
Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №642/47 від 06.05.2021 року ОСОБА_1 отримала внаслідок ДТП легкі тілесні ушкодження (а.с. 30-33).
Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової та моральної шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України.
Положеннями статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Так, згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Щодо вимог в частині стягнення витрат на ремонт ноутбуку, який зазнав механічних пошкоджень в наслідок ДТП у розмірі 1350,00 грн., суд вважає їх необґрунтованими, адже будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних витрат стороною позивача не надано.
Таким чином, загальний розмір майнової шкоди, який належить стягнути з відповідача на користь позивача становить 8824,49 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.
Суд погоджується з тим, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральні страждання у вигляді необхідності звернення за медичною допомогою, покупкою ліків та проведення необхідного обстеження за допомогою томографів, неможливістю працювати та вільно пересуватися без застосування підлокітної милиці, а також зволікання відповідача з виплатою матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить - 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., відповідно до квитанції N 32437691 від 21.05.2021 року (а.с. 1), тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, 17.05.2021 року позивач та адвокат Кулагін Є.С. уклали договір про надання правничої допомоги № 28, розмір якої, відповідно до акту виконаних робіт становить 7600, грн., з яких 3000,00 грн. складання позовної заяви, 1000,00 грн. сплата судового збору та подання позову до суду, 3200,00 грн участь у судових засіданнях, 400,00 грн. транспортні витрати.
Разом із цим, транспортні витрати не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст. 1, 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьс я на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4968,00 грн.
Крім того, ОСОБА_1 було понесено витрати на проведення судово-медичного обстеження, вартість якого склала 326,00 грн., що підтверджується квитанцією від 12.04.2021 року (а.с. 29). Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 224,94 грн., пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ ГУ МВС України в Одеській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ ГУ МВС України в Одеській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 майнову шкоду в розмірі 8824 (вісім тисяч вісімсот дадцять чотири) гривень 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ ГУ МВС України в Одеській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВ ГУ МВС України в Одеській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4968 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 224 (двісті двадцять чотири) гривень 94 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева