ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5067/21 Провадження № 2-о/636/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Гуменного З.І., за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1993, виданого відділом по приватизації житла райдержадміністрації за № 556.

Заявник в заяві вказала, що у свідоцтві про право власності на житло, яке виданого відділом по приватизації житла райдержадміністрації, було допущено помилку та невірно зазначено її по-батькові, а саме: вказано ОСОБА_2 замість вірного ОСОБА_3 . У зв`язку з вказаними помилками у неї виникли ускладнення у реалізації своїх прав як власника, але у досудовому порядку виправити помилку неможливо, оскільки повноваження та архівні реєстраційні документи передано до Чугуївської міської ради, але міська рада відмовила у виправленні помилки, тому заявниця вимушена звернутися до суду.

В судове засідання заявник не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримала вимоги заяви та просила розглядати справу без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи без участі представника, в якій просила ухвалити рішення у відповідності до вимог діючого законодавства.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

03 грудня 1993 року відділом приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації згідно з розпорядженням № 556 від 03.12.1993 видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 8).

Однак згідно особистих документів заявника, а саме: паспорта громадяни на України серії НОМЕР_1 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 27.10.2000, посвідчення учасника війни серії НОМЕР_2 , по-батькові заявника записано - ОСОБА_3 (а.с. 5-7).

При виявлені помилки заявник звернулася до Чугуївської районної державної адміністрації, однак їй було відмовлено та роз`яснено, що за розпорядженням голови райдержадміністрації від 16.08.1993 повноваження видавати свідоцтва про право власності на житлові квартири передано до орендодавця комунального майна - Чугуївської міської ради, оскільки квартира розташована у м. Чугуїв Харківської області, однак міська рада як орган, у якому знаходиться архівна реєстраційна справа, не наділений повноваженнями виправляти помилки в написанні прізвища, ім`я та по-батькові суб`єкта прав, тому рекомендовано звернутися до суду, оскільки це є єдиним способом усунення перешкод у реалізації прав як власника (а.с. 9, 10).

Заявник також зверталась до Чугуївської міської ради з приводу виправлення помилки у свідоцтві про право власності та їй було роз`яснено, що у свідоцтві про право власності на житло, журналі реєстрації розпоряджень про передачу квартир у власність (за період з 21.04.1993-23.12.1995) та Книзі реєстрації квартир, що належать громадянам на праві приватної власності (за період з 26.04.1993-05.01.1994) її по-батькові вказано як ОСОБА_2 на підставі паспорта громадянина України, який діяв до 31.01.2000 і його копія відсутня, оскільки діючий паспорт громадянина України виданий 31.01.2000, тобто вже після оформлення документів по приватизації, тому вважати технічною помилкою написання по-батькові немає підстав (а.с. 11).

Вищенаведені розбіжності у документах є очевидною помилкою при перекладі імені батька заявника з російської на українську мову, яка не може бути належним чином виправлена без звернення до суду.

Встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності на житло має для заявника важливе юридичне значення, оскільки вона позбавлена можливості реалізувати свої права як власника житла.

Отже, суд приходить до висновку, що заявником було надано достатньо доказів, які вказують на факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, що є підставою для задоволення заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 вказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим той факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане ОСОБА_4 , належить ОСОБА_1 .

Суд, всебічно та повно оцінивши наявні докази, вважає, що надані у справі докази та їх належна оцінка дають підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Старий Чизвик, Шевченківського району, Харківської області, свідоцтва про право власності на житло, яке видане 03 грудня 1993 року відділом приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації згідно з розпорядженням № 556 від 03.12.1993, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене в загальному апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -