Справа №295/1289/22
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

15 лютого 2022 року м.Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі

за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Романишина Наталія Аркадіївна,

до ОСОБА_2

про перерахування та приведення ідеальних часток співвласників до реальних часток у праві спільної часткової власності та виділення їх в натурі; визнання права власності на частку житлового будинку, виділення у власність приміщень та господарських споруд та припинення права спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з зазначеною позовною заявою, у якій просить:

- перерахувати та привести ідеальні частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до реальних часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв. м., та виділити їх в натурі;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 52/100 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв. м., та виділити їй у власність наступні приміщення, господарські будівлі і споруди: коридор 1-1 площею 5,3 кв. м.; кухню 1-2 площею 6,4 кв. м.; житлову кімнату 1-3 площею 13,9 кв. м.; житлову кімнату 3-1 площею 15,3 кв. м.; сарай літера «Б», огорожу 1-3, припинивши право спільної часткової власності на 40/100 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв. м. згідно договору купівлі продажу від 07.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Стражник Т.О. за реєстраційним №12083, на 24/300 згідно договору дарування від 07.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Стражник Т.О. за реєстраційним №12081;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 48/100 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв. м., та виділити йому у власність наступні приміщення, господарські будівлі і споруди: кухню 2-1 площею 7,4 кв. м.; житлову кімнату 2-2 площею 11,9 кв. м.; житлову кімнату 2-3 площею 18,5 кв. м.; сарай літера «Д», огорожу 1-3, припинивши право спільної часткової власності на 52/100 частки в житловому будинку під АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв. м. на підставі договору міни від 22.07.2021 посвідченим приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Стражник Т.О. за реєстраційним № 12382;

а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Дана позовна заява повинна бути залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В пункті 2 частини 1 статті 176 ЦПК передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 907/9/17 від 26.02.2019 року та Касаційної цивільної палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 307/23/18.

Позивачем у позові вказано, що позов не підлягає грошовій оцінці. Таке твердження позивача не відповідає предмету позову, оскільки позивач просить, серед іншого, визнати за нею право власності на 52/100 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та виділити їй у власність визначені приміщення, господарські будівлі і споруди. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що вказана вимога стосується у тому числі і частини майна, право власності позивача на яке встановлено рішенням суду та зареєстровано у встановленому порядку.

Отже, заявлена позивачем вимога є вимогою майнового характеру, однак ціна позову позивачем не визначена.

Суд зауважує, що до обставини щодо визначення ціни позову застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається. Визначена позивачем ціна позову має бути підтверджена належними доказами, зокрема, висновком спеціаліста, виходячи з яких можливо визначити дійсну вартість об`єкту спірного нерухомого майна та суму судового збору, отже позивачу необхідно надати до суду докази щодо вартості спірного майна, зокрема частки, на яку позивач просить визнати за нею право власності.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем долучено до позову квитанцію про оплату судового збору у сумі 2977,20 грн, однак, оскільки позивачем помилкового вказано, що позов не підлягає грошовій оцінці, не визначено ціну позову та не надано доказів вартості спірного нерухомого майна, суд позбавлений можливості встановити повноту сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу майнового характеру, пред`явлену фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, що має бути підтверджено належними доказами, та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, виходячи з вартості різниці частки майна між часткою, яка належить позивачу, та часткою, на яку вона просить визнати право власності.

Судовий збір оплачується на рахунок: отримувач: ГУК у Жит.обл/Богун. р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат), номер рахунку UA0006831, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Для усунення зазначеного недоліку позовної заяви позивачу необхідно надати до суду докази його сплати або повідомити суду відповідною заявою щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач у позові просить право визнати за нею право власності на 52/100 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв. м., житловою площею 59,6 кв.м., та виділити їй у власність наступні приміщення, господарські будівлі і споруди: коридор 1-1 площею 5,3 кв. м.; кухню 1-2 площею 6,4 кв. м.; житлову кімнату 1-3 площею 13,9 кв. м.; житлову кімнату 3-1 площею 15,3 кв. м.; сарай літера «Б», огорожу 1-3;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 48/100 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., та виділити йому у власність наступні приміщення, господарські будівлі і споруди: кухню 2-1 площею 7,4 кв.м.; житлову кімнату 2-2 площею 11,9 кв. м.; житлову кімнату 2-3 площею 18,5 кв. м.; сарай літера «Д», огорожу 1-3.

Однак, у позові відсутнє зазначення доказів, які підтверджують доводи позивача про наявність підстав для визнання за сторонами права власності на частки спірного будинку саме у зазначеному у позові розмірі, та виділення сторонам у користування саме зазначених у позові приміщень та споруд.

Окрім того, заявляючи вимоги про перерахування та приведення ідеальних часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до реальних часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 78,7 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м., позивач водночас, просить виділити їх в натурі (перша позовна вимога).

В другій позовній вимозі позивач просить визнати за нею право власності на частку в житловому будинку з будівлями, яка (частка), за твердженням позивача, відповідає реальній частці у праві спільної часткової власності. Одночасно, позивач просить виділити у її власність перелічені господарські будівлі і споруди, припинивши право спільної часткової власності на частки, наразі належні позивачу.

Слід зазначити, що відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Тобто, за змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

При цьому, у позові щодо виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності повинна бути обґрунтована технічна можливість виділення частки. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Проте, у даному випадку, позивачем заявлено вимоги одночасно і про визнання права власності за позивачем на збільшену частку у майні, тобто, про збереження спільної часткової власності на спірний об`єкт нерухомості (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами), і про виділ збільшеної частки в натурі (що виключає збереження спільної часткової власності на спірний об`єкт нерухомості, враховуючи належність його двом співвласникам).

За вказаних обставин, заявлені у позові вимоги слід привести у відповідність до приписів цивільного права, також, узгодивши їх між собою, для забезпечення ефективного захисту прав, які позивач вважає порушеними та усунувши таким чином недоліки позовної заяви.

Також, усуваючи недоліки позовної заяви, позивач вправі уточнити (з урахуванням вищевикладеного) та додатково навести правове обгрунтування вимог п.3 прохальної частини позовної заяви.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Романишина Наталія Аркадіївна, до ОСОБА_2 про перерахування та приведення ідеальних часток співвласників до реальних часток у праві спільної часткової власності та виділення їх в натурі; визнання права власності на частку житлового будинку, виділення у власність приміщень та господарських споруд та припинення права спільної часткової власності - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків упродовж 10 (десяти) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Воробйова Т.А.