ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1508/21 Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/215/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Шевчук Г. М., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та сторін представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Ярмусь В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/1508/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2021 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст рішення складено 17 вересня 2021 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Надія України в особі Тернопільського відділення товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Надія України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та договором поруки,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2021 року ТзОВ ФК Надія України в особі Тернопільського відділення ТзОВ ФК Надія України звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно із відповідачів заборгованості за кредитним договором № ДК 1-1 від 04.03.2020 року та договору поруки № 1 від 04.03.2020 року у сумі 60965,32 грн., у тому числі: 31112 грн. - тіло кредиту, 29853,32 грн. - проценти за користуванням кредитом.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 04 березня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № ДК 1-1, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 40000 грн., а остання зобов`язувалась повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором кредиту. У відповідності до пункту 2.1 зазначеного договору процента ставка за користування кредитом складає 65 відсотків на рік. Згідно із пунктом 3.2 зазначеного договору, ОСОБА_2 повинна була повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно із Графіком погашення кредиту та відсотків. Факт одержання ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджено банківською випискою від 04.03.2020 року на суму 40 000 грн. та відомістю виплат від 04.03.2020 року. Позивач зазначив, що ОСОБА_2 не виконує належним чином кредитного договору, у зв`язку із чим їй неодноразово направлялись листи № 70 від 13.07.2020 року, № 73 від 21.07.2020 року. Також, інший відповідач ОСОБА_1 виступила поручителем по зазначеному договору кредиту № ДК 1-1 від 04 березня 2020 року на підставі укладеного між позивачем та нею договору поруки від 04 березня 2020 року, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 зобов`язувалась нести солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань по укладеному кредитному договору. Однак, відповідач ОСОБА_2 порушила періодичність сплати платежів, тому відповідно до п. п. 3.3.3., 3.3.4. договору кредиту, п. 1 ч. 1 статті 611, ч. 2 статті 1050 ЦК України, позивач направив їй та поручителю повідомлення про дострокове розірвання договору кредиту та повідомив ОСОБА_2 про необхідність дострокового повернення всієї суми кредиту та відсотків листом № 100 від 03.12.2020 р., який залишився без реагування.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2021 року позов ТзОВ Фінансова компанія Надія України в особі Тернопільського відділення ТзОВ Фінансова компанія Надія України до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та договором поруки задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» заборгованість за договором кредиту № ДК 1-1 від 04 березня 2020 року сумі 60965 грн. 32 коп., у тому числі: 31112 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 29853 грн. 32 коп. - відсотки за користування кредитом.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» 2 270 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом в суд, в рівних частках, тобто по 1 135 грн. із кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ярмусь В.Д. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2021 року та винести нове рішення яким стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» заборгованість за договором кредиту № ДК 1-1 від 04 березня 2020 року у сумі 32616 грн., у тому числі: 31112 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1504 грн. - відсотки за користування кредитом.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що 03.12.2020 року ТзОВ ФК Надія України направило ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлення вимогу про розірвання договору кредиту № ДК 1-1 про дострокове повернення кредиту та відсотків за користуванням кредитом. В повідомленні зазначається про наявність простроченої заборгованості за кредитом 2222 грн. та відсотків 1504 грн.

У зв`язку із надісланням повідомлення відповідачам від 03.12.2020 року про дострокове повернення всієї суми кредиту ТзОВ ФК Надія України змінила таким чином строк виконання основного зобов`язання.

Тобто позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом після 03.12.2020 року, а має право нараховувати проценти відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем, при пред`явлені позову розмір несплачених відсотків станом на 25.01.2021 року складає 29853,22 грн., тобто позивачем незаконно було нараховано відсотки за період з 03.12.2020 року по 25.01.2021 року в сумі 28349,22 грн.

Представник ТзОВ ФК Надія України Ядловська О.О. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ярмусь В.Д. у якому зазначила, що однією з причин для скасування рішення суду першої інстанції, на думку апелянта, є те що суд не взяв до уваги інформацію та факти, які він наводить, але дана інформація не відповідає дійсності, так як суд першої інстанції всю наведену інформацію ОСОБА_1 взяв до уваги та відобразив у своєму рішення.

Щодо нарахування відсотків то тут можна зазначити наступне. Відсотки нараховані в межах погодженого строку кредитування, про що зазначено в обґрунтованому розрахунку сум що стягуються, так і в самій позовній заяві. Дане право передбачено як умовами договору, так і чинним законодавством України, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12. Також, після надсилання вимоги позивача від 03.12.2020 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та відсотків, ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 . Не сплатили цих коштів, тому нарахування суми процентів у межах погодженого строку кредитування є законним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ярмусь В.Д. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Представник ТзОВ ФК Надія України подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення апеляційної скарги заперечують, підтримують відзив на апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи через сайт судової влади України, оскільки направленні на останню відому суду адресу місця її проживання судові повістки, повертаються з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 та представника ТзОВ ФК Надія України.

Відповідно до ст. 19, 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч. 3 ст. 369 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТзОВ ФК Надія України заборгованості за тілом кредиту в сумі 31112 грн. судом апеляційної інстанції не переглядається, оскільки не оскаржується апелянтом.

Судом встановлено, що 04 березня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № ДК 1-1, згідно умов якого, кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 40 000, 00 гривень, з оплатою по процентній ставці 65% на рік, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно з графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 06 вересня 2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту між ТзОВ Фінансова компанія Надія України та ОСОБА_1 04.03.2020 року був укладений договір поруки № 1, умовами якого передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язується відповідати перед ТзОВ ФК Надія Україниза виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань, що випливають з договору кредиту.

Відповідно до додатку № 1 до зазначеного договору кредиту, сторони між собою погодили графік погашення кредиту та процентів за період з 06.04.2020 року по 06.09.2021 року, місячний платіж по якому складає 4402 грн., з яких 2180 грн. - тіло кредиту, 2222 грн. - відсотки.

Згідно пункту 5.2 зазначеного договору, нарахування процентів здійснюється щодня з наступного дня після дати надання кредиту і до дати повернення кредиту, зазначеної в пункті 3.2 договору. Сума нарахованих процентів за весь строк дії договору складає 39249,32 грн (а.с. 7-9).

Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, оскільки надав ОСОБА_2 кошти у сумі 40 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 04.03.2020 року та відомістю виплат № 1 від 04.03.2020 року.

Згідно п.п. 4.3.4 договору кредиту № ДК 1-1 від 04.03.2020 року, кредитор має право дострокового розірвання договору у разі порушення графіку погашення кредиту і відсотків більш ніж на один платіжний період.

Відповідно до пункту 4.2.7 спірного договору кредиту, у разі дострокового розірвання договору із підстав передбачених пунктом 4.3.4 договору (порушення графіку погашення кредиту та відсотків більш ніж на один платіжний період), позичальник зобов`язується сплатити тіло кредиту, проценти за користування кредитом за весь строк дії договору (відповідно до пункту 5.2 договору), а також пеню в розмірах та строк зазначених в повідомленні про дострокове розірвання договору.

Пунктом 6.1 зазначеного правочину сторони передбачили, що виконання зобов`язань позичальника за договором забезпечується договором поруки ДП1 від 04.03.2020 року, укладеним між кредитором і ОСОБА_1 , а також усім майном та коштами, які належать позичальникові та на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України.

ОСОБА_2 належним чином не виконала умови укладеного кредитного договору у зв`язку з чим позивачем на її адресу проживання направляли листи № 70 від 13 липня 2020 року та № 73 від 21 липня 2020 року, у яких останній зазначив про необхідність сплати чергового щомісячного платежу та відсотків та у випадку такої несплати намір вирішувати дане питання у судовому порядку.

Як вбачається із наданих позивачем виписок сплати ОСОБА_2 коштів за укладеним кредитним договором, ОСОБА_2 сплатила на рахунок позивача 18.11.2020 року черговий платіж у розмірі 1000 грн., з яких залишок за платежем, який остання мала сплатити 06.08.2020 року склав 1504 грн. В подальшому відповідач припинила сплату коштів на погашення взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором (а.с. 23).

Крім цього, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 порушила періодичність сплати платежів, позивач 03.12.2020 року на адресу позичальника та поручителя ОСОБА_1 направляли повідомлення-вимоги за № 100, 101 про розірвання договір кредиту з ОСОБА_2 та повідомив про необхідність дострокового повернення усієї суми кредиту та відсотків на суми відповідно, 31112 грн. - по тілу кредиту та 29853,32 грн. по відсотках. При цьому, позивач зазначив про необхідність перерахування вказаної суми на його банківських рахунок упродовж 30 календарних днів з дня отримання даного листа (а.с. 43-44).

В даному листі було зазначено, що внаслідок несплати Вами коштів згідно до Договору кредиту № ДК 1-1 від 04 березня 2020 року у Вас виникла заборгованість у розмірі 1504 грн. процентів за користування кредитом та 2222 грн. тіла кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуг, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із матеріалів справи, надіслане ТзОВ ФК Надія України повідомлення-вимогу за № 101 від 03.12.2020 року на адресу ОСОБА_1 про необхідність дострокового повернення усієї суми кредиту та відсотків на суми відповідно, 31112 грн. - по тілу кредиту та 29853,32 грн по відсотках, остання отримала 04.12.2020 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45) і не заперечується її представником адвокатом Ярмусь В.Д.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, відповідно до пункту 4.2.7 спірного договору кредиту, позичальник зобов`язується сплатити тіло кредиту, проценти за користування кредитом за весь строк дії договору (відповідно до пункту 5.2 договору), а також пеню в розмірах та строк зазначених в повідомленні про дострокове розірвання договору, а саме до 03.01.2021 року.

Згідно розрахунку заборгованості по відсотках за користування кредитом у період з серпня 2020 року по січень 2021 року (а.с. 26) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 нараховано 12404,68 грн (2180 грн*4 місяці (вересень-грудень 2020 року) + 1504 грн недоплаченої суми (серпень 2020 року) + 290,68 грн за 4 дні січня 2021 року).

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищезазначеного та положень ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає зміні шляхом зменшення солідарного стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ Фінансова компанія «Надія України» в особі Тернопільського відділення ТзОВ «Фінансова компанія «Надія України» заборгованості за договором кредиту № ДК 1-1 від 04 березня 2020 року по відсотках із суми 29853,32 грн до 12404 грн.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах нею понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2021 року в частині стягнення заборгованості по відсотках по кредитному договору в сумі 29853,32 грн змінити, зменшивши суму стягнення до 12404 грн.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 вересня 2021 року в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 31112 грн залишити без зміни.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на апелянта в межах нею понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених статтею 389 частиною 3 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: Н.М. Храпак

Г.М. Шевчук