Справа № 526/2959/21
Провадження № 2/526/159/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснолуцької ОТГ про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Краснолуцької ОТГ про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . Вона проживала за адресою АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельного паю розміром 3,63 га. До моменту смерті ОСОБА_2 проживала одна, але він з батьками здійснював догляд за бабусею. В подальшому, він допомагав ОСОБА_2 сплачувати комунальні платежі, обробляв земельну ділянку і продовжує на даний час її обробляти. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник Краснолуцької сільської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечували.

Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 16.02.1998 року зроблено відповідний актовий запис за №35, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Малопобиванської сільської ради від 18.05.2018 року №132 будинковолодіння в АДРЕСА_1 згідно по господарської книги №6 особовий рахунок № НОМЕР_2 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Голова двору ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Антонової Т.В. спадкова справа після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 нею не заводилась. Інформація про інших спадкоємців відсутня.

Згідно листа Краснолуцької сільської ради від 04.02.2022 №12/05-20 ОСОБА_1 відмовлено у передачі у власність земельної ділянки площею 3,63 га, яка належала ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності серії І-ПЛ №000507, оскільки сільська рада не є розпорядником таких земель.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) .

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 20 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, добросовісно ним заволодів, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому позивач набув право власності за набувальною давністю на земельну ділянку .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15,16,344 ЦК України, 10, 12, 77-81, 197-198, 200, 206, 259, 263-265, 279ЦПК України, суд,

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Краснолуцької ОТГ про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на спадкове майно, а саме: земельний пай розміром 3,63 га, що розташований на території Малопобиванської сільської ради, за набувальною давністю та належав померлій на підставі Державного акту І-ПЛ №000507 від 25.11.1998 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2022 року.

Суддя: С. А. Киричок