Справа № 758/1891/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Карпишиній К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича про примусове проникнення до житла боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Мусихін Павло Едуардович, ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

На адресу Подільського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Своє подання приватний виконавець обґрунтовує тим, що у його провадженні перебуває виконавче провадження № 63362659 з примусового виконання виконавчого листа № 757/48965/19-ц від 02.10.2020, що видав Печерський районний суд м. Києва, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 (код платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код платника податків: НОМЕР_2 ) суму боргу у розмірі 41 025,00 дол. США, що становить 1 038 368,95 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (код платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код платника податків: НОМЕР_2 ) інфляційні збитки у сумі 71 010,57 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (код платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код платника податків: НОМЕР_2 ) 3% річних у сумі 27 607,54 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (код платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код платника додатків: НОМЕР_2 ) пеню, що складає 325 620,38 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (код платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 9 605, 00 грн.

Боржником за виконавчим документом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно з виконавчим документом борг ОСОБА_1 складає 41 025 доларів США та 433 843, 49 грн. Станом на дату звернення приватного виконавця до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника залишок заборгованості за ОСОБА_1 з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження складає 45 127,50 доларів США та 472 366,10 грн.

В ході виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_1 , який проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , будучі обізнаним про рішення Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2020 по справі № 757/48965/19-ц, яке набрало законної сили 07.08.2020, заходи примусового виконання якого здійснюються приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 63362659, ухиляється від виконання рішення суду та погашення заборгованості перед стягувачем, а також не надав приватному виконавцю доступу до місця проживання у відведений для цього час вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 63362659.

Отже, на думку приватного виконавця, боржник обізнаний про відкриття виконавчого провадження № 63362659; повідомлений про необхідність надання доступу приватному виконавцю до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, а також проведення його опису та арешту; не допускає в установленому законом порядку виконавця до квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; у боржника відсутнє інше майно, на яке на дату звернення до суду можливо звернути стягнення; ухиляється від виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2020 по справі № 758/48965/19-ц, яке набрало законної сили 07.08.2020, заходи примусового виконання якого здійснюються приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 63362659.

В судове засідання 09.02.2022 приватний виконавець Іванов А.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в заяві на адресу суду просив розглянути подання у його відсутність.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч. 2 ст. 439 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали, якими приватний виконавець обґрунтовує подання, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання і вирішення його по суті, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, виконавцем в обґрунтування необхідності (надання судом дозволу) примусового проникнення до житла, - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , зазначено про безрезультатність вжитих ним заходів щодо перевірки майнового стану боржника. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 дійсно проживає за вищевказаною адресою.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 296215655 від 25.01.2022 квартира за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Крім того, виконавцем не надано доказів, що боржник перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до свого житла. Доданий до подання акт приватного виконавця, не може вважатися таким доказом, оскільки, в ньому вказано лише про те, що боржник не надав виконавцю допуск до житлового приміщення, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу приватного виконавця до свого житла.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 258-261, 263, 268, 352-355, 439 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича про примусове проникнення до житла боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Мусихін Павло Едуардович, ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. В. Петров