Провадження № 2/752/3354/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Машкевич К.В.,

при секретарі - Гненик К.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 37876,41 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП та вартості проведення оцінки матеріального збитку в сумі 3000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.01.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди автомобіля.

16.01.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт прийому-передачі по договору оренди автомобіля від 16.01.2020 року, згідно якого відповідач, як орендар, прийняв у користування автомобіль DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

07.03.2020 року о 20 год. 00 хв. в м. Києві по Одеській площі (естакада), сталося ДТП внаслідок чого зіткнулися та зазнали механічних пошкоджень автомобілі DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 та AUDI Q5, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

12.06.2020 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у даній ДТП.

17.03.2020 року між позивачем та ТОВ "КЛЕВЕР ЕКСПЕРТ" укладено договір на проведення оцінки № 469/03-20.

Предметом вищевказаного договору є проведення оцінки матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2.1 договору на проведення оцінки № 469/03-20 від 17.03.2020 року, вартість робіт становить 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 78 від 06.04.2020 року.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 152/03-20 від 25.03.2020 року вартість матеріального збитку складає 37 876,41 грн.

Оскільки винуватцем ДТП шкода не була відшкодована особисто позивачу, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року:

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови).

Судом встановлено, що 16.01.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди автомобіля.

16.01.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було підписано акт прийому-передачі по договору оренди автомобіля від 16.01.2020 року, згідно якого відповідач, як орендар, прийняв у користування автомобіль DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

07.03.2020 року о 20 год. 00 хв. в м. Києві по Одеській площі (естакада), сталося ДТП внаслідок чого зіткнулися та зазнали механічних пошкоджень автомобілі DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 та AUDI Q5, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

12.06.2020 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у даній ДТП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Встановлено, що 17.03.2020 року між позивачем та ТОВ "КЛЕВЕР ЕКСПЕРТ" укладено договір на проведення оцінки № 469/03-20.

Предметом вищевказаного договору є проведення оцінки матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2.1 договору на проведення оцінки № 469/03-20 від 17.03.2020 року, вартість робіт становить 3000,00 грн., яка була оплачена позивачем, що підтверджується квитанцією № 78 від 06.04.2020 року.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 152/03-20 від 25.03.2020 року вартість матеріального збитку складає 37 876,41 грн.

Шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована позивачу не була.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 37876,41 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП та вартості проведення оцінки матеріального збитку в сумі 3000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 37876,41 грн. та вартість проведення оцінки матеріального збитку в сумі 3000,00 грн.

Позивач також просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, посилаючись на те, що вона зазнала стресу внаслідок пошкодження свого майна та неможливістю користуватися ним, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

При цьому, виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, в сумі 10000,00 грн. значно завищений нею і вважає за доцільне зменшити її до 3500,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 23, 1166, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92 р., ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в сумі 40876,41 грн., яка складається з суми матеріального збитку 37876,41 грн. та вартості проведення оцінки матеріального збитку в сумі 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя