Справа № 453/1525/19 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1868/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки і піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Шаповалова А.М., звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, та призначити його ( ОСОБА_1 ) опікуном ОСОБА_3 .

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що він, його мати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уже впродовж двадцяти років проживають однією сім`єю в с. Волосянка Сколівського району Львівської області, хоча шлюб між матір`ю та ОСОБА_3 офіційно не зареєстрований, але він (заявник) вважає себе пасинком ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_3 є інвалідом І-ої групи у зв`язку із загальним захворюванням, а тому він (заявник) здійснює за ним постійний догляд та надає належне утримання, однак, у зв`язку з погіршенням здоров`я ОСОБА_3 , останній втратив здатність до самообслуговування, орієнтації в часі та просторі, періодично не усвідомлює наслідків своєї поведінки, має провали в пам`яті, забуває як його звати, має викривлене сприйняття реальності, а часто і зовсім втрачає зв`язок із реальним світом, може бачити або чути речі, яких не існує, говорити дивні та незрозумілі речі, відчуває постійне стеження за ним, став дратівливим, почав інакше ставитись до своїх близьких, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки.

Для встановлення психічного стану ОСОБА_3 заявник просив призначити у справі судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22 січня 2020 року у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи відмовлено.

Відмовляючи у призначенні в даній справі судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні будь-які дані про психічний розлад здоров`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року у задоволенні повторного клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи було відмовлено.

03.03.2020 року заявник втретє подав клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17 березня 2020 року.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17 березня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив заявник ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що їхньою стороною неодноразово були заявлені клопотання про призначення та проведення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_3 , однак, судом було безпідставно відмовлено у їх задоволенні, натомість, суд послався на висновок судово-психіатричної експертизи від 16.07.2019 року в справі №453/509/19, у якому зазначено, що ОСОБА_3 не страждає хронічним психічним розладом, проте вказаний висновок складений рік тому і станом на даний час він вже є неактуальним, оскільки психічний стан особи, зокрема, особи з інвалідністю першої групи, є мінливим, а стан здоров`я ОСОБА_3 з кожним роком погіршується.

Наголошує, що він (заявник) бажає встановити опіку над ОСОБА_3 для захисту його майнових та немайнових (особистісних) прав, оскільки за станом здоров`я ОСОБА_3 не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, а також бажає піклуватись про створення для свого вітчима необхідних побутових умов, здійснювати опіку і надалі його забезпечувати.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з частиною третьою статті 39 ЦК України, якщо суд відмовить у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно без достатньої для цього підстави, фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право вимагати від заявника її відшкодування.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч.2 ст.39 ЦК).

Так, зокрема, частиною третьою статті 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч.3 ст.297 ЦПК).

За загальним правилом статті 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Однак, згідно зі статтею 298 ЦПК України, яка містить спеціальні норми, оскільки регулює порядок призначення експертизи у справах про визнання фізичної особи недієздатною, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Разом з тим, заявник, звертаючись до суду із вказаною заявою, до того ж уже повторно (перше звернення з аналогічною заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатним було у травні 2019 року (справа №453/509/19, провадження № 2-о/453/13/19)), не долучає до заяви жодного доказу на підтвердження факту наявності у ОСОБА_3 психічного розладу, зокрема, немає жодного висновку про огляд ОСОБА_3 лікарем-психіатром, немає жодного доказу, який би підтверджував звернення заявника, який називає себе членом сім`ї ОСОБА_3 і стверджує, що піклується про стан його здоров`я, за медичною допомогою до лікаря-психіатра на предмет обстеження ОСОБА_3 при виникненні тривожних факторів у його поведінці, до заяви не долучено навіть клопотання про виклик свідків, які б могли дати показання по відомим для них обставинам справи, оскільки пояснення учасника справи не є доказом згідно названої вище статті 76 ЦПК України, також відсутні звернення заявника до органу опіки та піклування, який згідно вказаної вище норми частини третьої статті 296 ЦПК України наділений правом звернутись до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною за наявності для того підстав, відтак, правильним є висновок суду про відсутність достатніх даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_3 для призначення судово-психіатричної експертизи, оскільки довідка про встановлення ОСОБА_3 першої групи інвалідності загального захворювання, яку заявник долучив до своєї заяви, не може бути підтвердженням наявності у ОСОБА_3 психічного розладу.

Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку.

Також судом першої інстанції досліджено витребувані з архіву матеріали цивільної справи №453/509/19, провадження № 2-о/453/13/19, за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи органу опіки і піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, в яких наявна довідка КНП «Сколівська ЦРЛ» Сколівської районної ради Львівської області від 16.10.2019 року вх. №4697/2019, за змістом якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Волосянка Сколівського району Львівської області, на «Д» обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, у цій цивільній справі наявний висновок судово-психіатричної експертизи №282 від 16.07.2019 року, згідно з яким, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Волосянка Сколівського району Львівської області, стійким хронічним психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З урахуванням викладеного та відсутністю у даній справі жодного доказу на підтвердження психічного розладу здоров`я у гр. ОСОБА_3 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених ОСОБА_1 вимог і вважає, що такі вимоги були заявлені заявником недобросовісно без достатньої для цього підстави.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даної справи і не дають підстав для висновку про допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які були б обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Ніткевича А.В. на листку непрацездатності в період з 01 по 10 лютого 2022 року, повний текст постанови складений 11 лютого 2022 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 11 лютого 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич