Справа № 466/1216/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

14 лютого 2022 року м.Львів

Суддя Шевченківського районного суду м.Львова Невойт П.С. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и в :

14.02.2022 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом поданої заяви вбачається, що встановлення даного факту, необхідно заявнику для прийняття спадщини щодо майна батька.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1ст. 5 ЦПК України).

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Підставою для розгляду цивільної справи в порядку окремого провадження можливого за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено у ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008рокуза №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Виходячи зі змісту поданої до суду заяви, встановлення факту спільного проживання із спадкодавцями на момент відкриття спадщини, необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна батька.

Як вбачається із листа №24/02-14 від 11.02.2022 виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р. заявник ОСОБА_4 в передбачений чинним законодавством строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав документів, які б свідчили про те, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому в нього відсутній факт прийняття спадщини, який би давав йому можливість реалізувати своє право на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, заявник зазначає, що ОСОБА_5 немає жодних претензій щодо прийняття ним спадщини, долучивши відповідну заяву.

Однак, як вбачається зі змісту та форми поданої заяви така, належним чином не додержана, оскільки така має бути нотаріально посвідченою.

Разом з тим, вбачається, що ОСОБА_3 склав заповіт щодо спадкового майна: житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 склав на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи наведене та те, що в даному випадку встановлення факту пов`язується із виникненням спору про право, оскільки спадкування відбувається за законом, де спадкоємцем, окрім заявника, є ОСОБА_5 , який є спадкоємцем за заповітом, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника ОСОБА_1 права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування, тому з метою захисту порушених прав та інтересів заявник має право звернутись із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд приходить висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі в порядку окремого провадження та роз`яснює заявнику його право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.260,315 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: П. С. Невойт