Справа № 296/6683/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

в складі: головуючого судді Драча Ю.І.

секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.

позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про сплату грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою та з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості гаражу № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі Восход м.Житомир у розмірі 32 400 грн. 00 коп. та 1/2 частину ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року виписку, р.н. НОМЕР_2 у розмірі 130 000, 00 коп., а також моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що під час спільного проживання, як подружжя набули з ОСОБА_4 у власність гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі Восход м.Житомир , який спільно добудовано у капітальний двоповерховий цегляний гараж загальною площею 43,2 м.кв. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2013 року встановлено факт спільного вкладення коштів у спорудження даного гаражу під час шлюбу. Посилаючись на вказану обставину, зазначає, що вона, як дружина має право на 1/2 його частку. Крім того, ними придбано автомобіль ВАЗ 21112, 2008 року випуску. З грудня 2014 року спірний автомобіль перебував у володінні ОСОБА_4 .. Позивач зверталася до відповідача ОСОБА_4 з проханням виплатити їй грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини спільного майна подружжя автомобіля та гаража, однак останній відмовився, внаслідок чого позивач зазнала сильних душевних переживань, що призвело до зміни її звичайного способу життя, тому просила стягнути на її користь моральну шкоду 30 000,00 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.01.2021 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 23.11.2021 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказав на його безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Восход» м. Житомир у розмірі 32 400,00 грн та 1/2 частину ринкової вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 130 000,00 грн, а всього 162 400,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1409,60 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2019 року залишено без задоволення.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 08 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ 21112, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 130 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного суду від 16.12.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 08 липня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У Постанові від 16.12.2020 року Верховний суд зазначив, що ОСОБА_5 було подано позов до колишнього чоловіка ОСОБА_4 та обґрунтовано його нормами СК України щодо майна подружжя й статтею 364 ЦК України (виділ частки) та відшкодування моральної шкоди. Однак, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та залучення протокольною ухвалою суду третю особу ОСОБА_3 в якості відповідача, позовні вимоги до останнього взагалі не були уточнені.

Також зазначено, що зі змісту протокольної ухвали про заміну відповідача Верховний Суд не має можливості визначитися із правовою підставою такої заміни, оскільки в ній відсутнє правове обґрунтування. Суд повинен уточнити статус ОСОБА_3 і вимоги позивачки до нього. Тобто, слід з`ясувати ОСОБА_3 був залучений як спадкоємець первісного відповідача ОСОБА_4 , чи як сингулярний (одиничний) правонаступник, згідно з яким від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Від цього залежать застосування відповідних норм матеріального права, умови та підстави їх застосування.

Верховним судом звернуто увагу на те, що не спростованими є твердження ОСОБА_3 , на які він посилався в апеляційній скарзі, про те, що у грудні 2014 року був живим його батько ОСОБА_4 , який і продавав автомобіль. До того ж, автомобіль належав подружжю, тому він і фактично не міг його продати.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Під час розгляду справи судом неодноразово з`ясовувалась думка позивача про уточнення позовних вимог до відповідача, зазначення підстав та предмету позовних вимог, уточнення статусу відповідача по справі. Однак, ОСОБА_6 відмовилась від уточнення вимог позовної заяви, зазначивши лише, що ОСОБА_3 не вступив у права спадкування після смерті свого батька та вона вважає, що саме він повинен відшкодувати вартість проданого автомобіля та гаража.

Так, слід зазначити, що при подані позову позивач посилалась на норми Сімейного кодексу щодо майна подружжя, статтю 355 ЦК України (поняття і види права спільної власності), 364 ЦК України (виділ частки) та відшкодування моральної шкоди, які не мають відношення до ОСОБА_3 , якого було залучено в якості відповідача протокольною ухвалою суду від 30.07.2019 року, оскільки відповідні правовідносини між ними і позивачем відсутні. Тому, враховуючи, що позивачем не уточнено позовних вимог до відповідача, не визначено його статус, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про сплату грошової компенсації

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 14.02.2022

Головуючий суддя Ю. І. Драч