КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1324/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегія суддів:

головуючий - Немировської О.В.,

судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року,

встановив:

у липні 2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за постачання теплової енергії в сумі 18 901 грн. 17 коп., пеню - 1 361 грн. 71 коп., а також 3% річних - 501 грн. 56 коп., інфляційні втрати - 1 676 грн. 51 коп. та стягнути суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року позовну заяву було направлено для розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - Гальчинська А.О. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 , представника позивача - Сірика Д.О. та представника відповідача - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києві від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам і з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює позивач.

До 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювало ПАТ «Київенерго».

Між ним та ОСОБА_1 03.07.2018 було укладено Договір №7560268 про постачання теплової енергії у гарячій воді з Додатками. Відповідач отримувала теплову енергію в травні 2018 року на суму 9 987 грн. 55 коп. та в червні 2018 року на суму 8 913 грн. 62 коп. Оскільки оплату своєчасно здійснено не було, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, а також пеню - 1 361 грн. 71 коп., інфляційні втрати - 1 676 грн. 51 коп., 3 відсотки річних - 501 грн. 56 коп., та судовий збір в сумі 1 921 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач відповідно до укладеного договору про постачання теплової енергії не здійснювала оплату, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 18 901 грн. 17 коп.

Однак погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки судом першої інстанції було порушено норми ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати докази, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення, суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За положеннями ч.. 1 та 2 ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовується докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

В порушення зазначених норм процесуального права в матеріалах справи відсутні докази направлення судом першої інстанції та отримання ОСОБА_1 копій ухвали про відкриття провадження по справі та копії позовної заяви.

В ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 03.07.2018 було укладено Договір №7560268 про постачання теплової енергії у гарячій воді з Додатками. Відповідач отримувала теплову енергію в травні 2018 року на суму 9 987 грн. 55 коп. та в червні 2018 року на суму 8 913 грн. 62 коп. Оскільки оплату своєчасно здійснено не було, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, а також пеню, інфляційні втрати та 3 відсотки річних.

Як видно з матеріалів справи при цьому сторони дійшли згоди вважати Додаток №5, Додаток №6 до Договору від 24.10.2011 №№7560268 діючим до даного договору.

ОСОБА_1 в ході апеляційного провадження надала до матеріалів справи копію Договору №7560268 про постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеного 24.10.2011 між ПАТ «Київенерго» в особі заступника директора Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» та нею. До договору додано Звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді, з додатками 1-11.

Також відповідачем було надано копію Акту звіряння розрахунків за теплову енергію за вказаним договором від 30.06.2018, в якому вказано, що сторони склали дійсний акт звіряння взаєморозрахунків за теплову енергію/теплоносій за договором №7560268 станом на 01.07.2018, що після документальної перевірки встановлено сальдо розрахунків за теплову енергію в сумі 25 757 грн. 28 коп. Договір є розірваним з 01.07.2018 (а/с 160).

Відповідно до чч. 1-4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Посилання представника позивача на те, що в Договорі №7560268 про постачання теплової енергії у гарячій воді від 03.07.2018 зазначено в п. 8.2 про те, що сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.2018, не спростовує тієї обставини, що заборгованості станом на 03.07.2018 у ОСОБА_1 перед позивачем за теплову енергію не існувало, а попередній договір на постачання теплової енергії у гарячій воді був розірваним лише з 01.07.2018, а не з 01.05.2018.

При цьому слід зазначити, що укладаючи 03.07.2018 Договір №7560268 про постачання теплової енергії у гарячій воді, який був підписаний особисто ОСОБА_1 , позивач не надавав на ознайомлення ОСОБА_1 та не погоджував Акти приймання-передавання товарної продукції за травень і червень 2018 року.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що суд розглядав справу за позовом, який подано неповноважним представником, оскільки повноваження представника позивача - Лопатіна К.О. закінчились 01.11.2019, не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу,уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору(контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Як видно з матеріалів справи, позивачем у справі є Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго». Позовна заява направлена до суду у липні 2019 року та підписана директором СП «Енергозбут» КП«Київтеплоенерго» Лопатіним К.О., який діє на підставі довіреності.

На підтвердження повноважень представника позивача додано до позовної заяви довіреність №03/09/18 від 03.09.2018 року, зі змісту якої вбачається, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» в особі директора Бінда В.Є., який діє на підставі статуту, уповноважило директора СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» (структурний підрозділ) Лопатіну К.О. представляти інтереси Підприємства, зокрема у судах. Ця довіреність видана без права передоручення та дійсна з моменту видачі по 31.10.2019 (а/с 53).

На день подачі позову директор СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» (структурний підрозділ) Лопатін К.О. був уповноваженою особою на підписання позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно з чч. 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки судом першої інстанції не було дотримано норм процесуального права, не було повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді