Справа № 656/341/21
Номер провадження 2/656/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/З А О Ч Н Е/

31 січня 2022 року Іванівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судового засідання Костенко Н.С.

представника позивача адвоката Пестрецової Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради Мустафаєв Фаріт Анварович про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» (далі ТОВ «Агростеп»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради Херсонської області (далі - КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР) ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2017 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,7056га, кадастровий номер :05:011:0003, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Іванівського району Херсонської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В листопаді 2017 року на поштову адресу позивача надійшов лист від ТОВ «Агростеп» з проектом договору оренди земельної ділянки у двох примірниках. Один із яких необхідно було підписати та повернути на адресу відповідача, а іншій залишити позивачу. Проект договору оренди позивач не підписувала та не відправляла відповідачу, оскільки мала намір самостійно обробляти земельну ділянку.

У серпні 2020 року позивачу стало відомо про існування договору оренди землі від 01.11.2017 року, укладеного між нею та ТОВ «Агростеп» зі строком дії 10 років, зареєстрованого в державному реєстрі 21.11.2017 року, номер запису 23520757.

Позивач зазначає, що договір оренди землі вона не підписувала та не уповноважувала будь-яку особу на її підписання, її вільне волевиявлення, передбачене статтею 203 ЦК України на укладення такого правочину, відсутнє.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди в користуванні належним їй майном - земельною ділянкою, розташованою на території Новомиколаївської сільської ради Іванівського району Херсонської області, кадастровий номер :05:011:0003, площею 8,7056 га та зобов`язати ТОВ «Агростеп» повернути їй вищезазначену земельну ділянку; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38293747 від 23.11.2017 року іншого речового права, вчинену державним реєстратором КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР Мустафаєвим Ф.А. 21.11.2017 року номер запису про інше речове право 23520757, щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:011:0003, ТОВ «Агростеп», власником якої є ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1816 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. та витрати пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи в сумі 6768 грн.

Процесуальні дії у справі.

14 червня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову (а.с.41).

17 червня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.51).

02 липня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування у: ТОВ «Агростеп», Відділу освіти, культури, молоді та спорту Іванівської територіальної громади та Іванівській районній філії Херсонського обласного центру зайнятості - оригінали письмових документів, які містять підпис ОСОБА_1 для призначення по справі судової почеркознавчої експертизи (а.с.56-57).

03 вересня 2021 року ухвалою суду, за клопотанням представника позивача, витребувано у Генічеській районній державній адміністрації Херсонської області оригінал договору оренди землі від 01.11.2017 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агростеп» (а.с.77).

27 вересня 2021 року ухвалою суду призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено (а.с.84-85).

07 грудня 2021 року до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/111-21/48121-ПЧ від 26.11.2021 року (а.с.115-118).

10 грудня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28 грудня 2021 року (а.с.120).

28 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.124).

Аргументи учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, її представник адвокат Пестрецова Р.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» у судові засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судових засідань повідомлявся завчасно в установленому законом порядку (а.с.125,127), відзив на позов не подавав.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню встановивши наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 липня 2017 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Черниш Л.І., реєстровий номер 449, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,7056 га, кадастровий номер :05:011:0003, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Іванівського району Херсонської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13-16).

Відповідно до договору оренди землі від 01 листопада 2017 року, примірник якого було надано суду Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області, 01.11.2017 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агростеп» укладено договір оренди земельної ділянки, площею 8,7056 га, кадастровий номер :05:011:0003, строком на 10 років (а.с.88-89).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21 листопада 2017 року договір оренди землі від 01 листопада 2017 року зареєстровано державним реєстратором Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради Херсонської області Мустафаєвим Ф.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2017 року №38293747, строком на 10 років, з правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.15-16).

Згідно з актом прийому-передачі орендованої земельної ділянки від 30 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 передала земельну ділянку в оренду ТОВ «Агростеп» (а.с.92).

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 26 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/48121-ПЧ, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01 листопада 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агростеп», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.115-118).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 стверджувала, що договір оренди землі вона не підписувала, підпис у ньому вчинено іншою особою.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 01.11.2017 року позивач не підписувала, та відповідно, істотних умов цього договору не погоджувала.

Такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

На підтвердження вказаних обставин щодо неукладення спірного договору належним доказом є висновок експерта, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_1 у графі «орендодавець» договору оренди землі від 01 листопада 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агоростеп», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. У цьому випадку, ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, позивач ОСОБА_1 наполягає на поверненні їй земельної ділянки, вважаючи, що ця ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача ТОВ «Агростеп» без установлених законом підстав.

Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.

Судом встановлено, що спірний договір оренди землі позивачем не підписувався, отже він є неукладеним. Тож, ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном шляхом зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку позивачу. Отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивача про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію договору оренди землі, то суд прийшов до наступного висновку.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).

Виникнення спірних правовідносин обумовлено наявністю між ОСОБА_1 та ТОВ «Агростеп» спору про право оренди належної їй вказаної вище земельної ділянки, оскільки, на думку позивача, договір оренди вона не підписувала, тому він є неукладеним, державна реєстрація такого правочину порушує її права на користування та розпорядження власністю.

Згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 01 листопада 2017 року зареєстрований державним реєстратором КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР Мустафаєвим Ф.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2017 року №38293747 (а.с.15-16).

Разом з тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею 8,7056 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Іванівського району Херсонської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, реєстрація права оренди ТОВ «Агоростеп» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди ОСОБА_1 фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іншого речового права є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування рішення державного реєстратора КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради Мустафаєва Ф.А. від 23 листопада 2017 року, індексний номер 38293747, про державну реєстрацію іншого речового права права оренди земельної ділянки, площею 8,7056 га, кадастровий номер :05:011:0003, яка належить ОСОБА_1 та розташована на території Новомиколаївської сільської ради Іванівського району Херсонської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1, п.1-2 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані із проведенням експертизи.

За положеннями ст.137 вказаного Кодексу:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1);

- за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2);

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3);

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4)

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5);

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6).

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Пестрецовою Р.Г., діючої на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000022 від 20 березня 2015 року, виданого Радою адвокатів Херсонської області, було укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.33-34).

Предметом даного договору є надання правової допомоги ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агростеп» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (п.1.1 Договору). Оплата за виконану роботу становить 6000 грн (п.4.2 Договору).

Матеріали справи містять розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, за яким надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.35).

Згідно довідки адвоката від 09.06.2021 року, за надані послуги ОСОБА_1 сплатила адвокату гонорар в розмірі 6000 гривен (а.с.36).

Суд вважає, що надані позивачем зазначені вище докази в обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, в яких повно та вичерпно вказані надані адвокатом послуги та їх розмір, який є співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

При поданні позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір на загальну суму 1816,00 грн (908х2), що підтверджується квитанціями від 09.06.21 та 16.09.21 року (а.с.1-2).

Крім того, під час судового розгляду, за клопотанням представника позивача, судом було проведено почеркознавчу експертизу вартістю 6768,00 грн (а.с.109).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 при розгляді справи в суді понесені судові витрати на загальну суму 14584,00 грн, які складаються з: 1816 грн витрати по сплаті судового збору; 6768 грн витрати за залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи; 6000 грн витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом.

Відповідачем клопотань про зменшення судових витрат, які підлягають стягненню, та доказів їх не співмірності, суду не надано.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, то суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача ТОВ «Агростеп» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у вищезазначеному розмірі.

Керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 203, 205, 207, 215, 317, 391, 627 ЦК України, ст.ст.12, 19, 81, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 279, 280 ЦПК України, ст. 152 ЗК України, ст.ст.6, 14 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.2,3,11, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради Мустафаєв Фаріт Анварович про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 майном - земельною ділянкою, площею 8,7056 га, кадастровий номер :05:011:0003, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Іванівського району Херсонської області шляхом зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростеп» повернути земельну ділянку площею 8,7056 га, кадастровий номер :05:011:0003 - ОСОБА_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради Мустафаєва Фаріта Анваровича про державну реєстрацію іншого речового права права оренди земельної ділянки /кадастровий номер :05:011:0003/, індексний номер 38293747 від 23 листопада 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою: судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень; професійної правничої допомоги в сумі 6000 (шість тисяч) гривень; залученням експерта для проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 6768 (шість тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідач, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Херсонського апеляційного суду через Іванівський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 11 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростеп», місце знаходження: 75500, Херсонська область, м.Генічеськ, вул.Лазурна, буд.151, .

Суддя Т.М. Ковальчук