Номер провадження: 22-ц/813/3148/22
Номер справи місцевого суду: 495/5985/17
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Комлевої О.С., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі: АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1

-про стягнення заборгованості,

встановила:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

11 серпня 2017 року до Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся АТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 049,43 (а.с.2).

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк» про що зазначено у п.п. Статуту ПАТ КБ «Приватбанк».

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 16.05.2008 року. При підписанні анкети-заяви від 16.05.2008 р. підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт, зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, у розмірі 100 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав - відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив умови кредитного договору, а тому станом на 30 червня 2017 року має заборгованість 33 049,43 грн., з яких:

-3 296, 28 грн. - заборгованість за кредитом;

-24 941, 27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3000 грн. заборгованість за пенею та комісією,а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг;

-250, 00 грн. штраф (фіксована частина);

-1 561, 88 грн.- штраф (процентна складова).

12.01.2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заборгованості за кредитним договором не визнав. Зазначив, що в матеріалах справи не містяться доказів про отримання відповідачем кредитних карток, кредитних коштів та наполягає, що підпис у анкеті-заяві не ОСОБА_1 , адже він ніколи не підписував кредитний договір №б/н від 18.06.2008 року (а.с.54).

01 лютого 2021 року від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» на адресу Білгород Дністровського суду Одеської області надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 . Зазначив, що згідно виписки з карткового рахунку відповідача, прослідковується, що відповідачу був вставлений кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, здійснював розрахунки через термінали, частково сплачував заборгованості за договором (а.с.65-79).

Суду надано копія з якої вбачається отримання кредитної картки.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 296,28 грн. (а.с.82-91).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 159, 58 грн.

Відмовляючи в стягненні заборгованості за відсоткам на прострочену заборгованість та неустойки, районний суд виходив, з того що Витяг та умови та правила надання банківських послуг не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.05.2008 року шляхом підписання анкети-заяви. Правила та Умови надання банківських послуг не є складовою кредитного договору, то окреслені у ньому положення щодо збільшення процентної ставки не є під ставністю нарахування такої у іншому розмірі, ніж прийнята позичальником згідно його заяви від 16.05.2008 року. Зазначає, що в заяві, підписаний сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Короткий зміст апеляційної скарги:

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд скасувати рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі та судові витрати. В іншій частині рішення залишити без змін (а.с.92-97).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Крім цього, апелянт зазначає, що підпис відповідач поставив саме в Заяві позивачальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , 16.05.2008 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н (а.с. 7 -7 об.).

В анкеті-заяві зазначені персональні дані відповідача, зокрема його прізвище, дата народження, ідентифікаційний номер, реквізити паспорту, адреса місце проживання, сімейний стан, соціальний статус, розмір місячної заробітної плати, наявність кредитів у банках, наявність нерухомості, дата та підпис. Разом з тим у анкеті-заяві зазначений кредитний ліміт у розмірі 100, 00 грн.

Матеріали справи містять довідку про умови кредитування 053575624 від 16.05.2008 р., підписану відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 1,9% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 120 днів тощо (а.с. 8-8 об.).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими тілом кредиту та простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг та умови та правила надання банківських послуг не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.05.2008 року шляхом підписання анкети-заяви. Правила та Умови надання банківських послуг не є складовою кредитного договору, то окреслені у ньому положення щодо збільшення процентної ставки не є під ставністю нарахування такої у іншому розмірі, ніж прийнята позичальником згідно його заяви від 16.05.2008 року. Зазначає, що в заяві, підписаний сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 12 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 89 ЦПК України зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. (п. 1 та 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача заборгованість по процентам за період з 01.10.2007 р. по 30.06.2017 р. становить:

-по процентам за користування кредитом - 24 941, 27 грн.;

-пеня 3 000 грн.;

-штраф (фіксована частина) 250 грн.;

-штраф (процентна складова) 1 561, 88 грн.

Відсутність заборгованості чи її наявність у іншому розмірі відповідач суду не довів.

Належних та допустимих доказів що підпис ОСОБА_1 від 16.05.202 року під заявою та довідкою про умови кредитування відповідач не надав.

Щодо стягнення процентів, пені та штрафів за кредитним договором

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що сторонами при укладенні Кредитного договору досягнути усі істотні умови договору. До суду першої інстанції була надана довідка про умови кредитування 053575624 від 16.05.2008 р., підписана відповідачем, у якій встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом 1,9% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості тощо. В кінці довідки зазначено: «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а)».

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за період з 01.10.2007 р. по 30.06.2017 р.:

-по процентам за користування кредитом - 24 941, 27 грн.;

-пеня 3 000 грн.;

-штраф (фіксована частина) 250 грн.;

-штраф (процентна складова) 1 561, 88 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на довідку про умови кредитування, підписану відповідачем.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що районний суд неповно дослідив обставини справи в частині стягнення процентів, пені та штрафів за користування кредитними коштами.

Районний суд, вказуючи на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умов розумів відповідач ОСОБА_1 ознайомившись і погодившись з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а тому дійшов висновку про недоведеність вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, які передбачені цими Умовами.

Однак, такий висновок судів є помилковим, оскільки надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана відповідачем, містить базову відсоткову ставка за користування кредитом 1,9% на місяць (а.с.8).

Суд першої інстанції всупереч положенням ст.89 ЦПК України не мотивував відхилення зазначеної довідки, як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, районний суд ухвалив рішення з порушенням норм, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), а тому судове рішення підлягає частковому скасуванню із ухваленням нового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Посилання на те, що ОСОБА_1 не підписував заяву про надання кредиту є голослівним та не приймається до уваги.

Судовий збір

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені позивачем документально підтверджуються матеріалами справи: за подачу позовної заяви в розмірі 1 600,00 грн., за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 400,00 грн. Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2021 року стягнуто з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 159 грн. 58 коп.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, присудженню з відповідача на користь АТ «Приватбанк» підлягає судовий збір в сумі 4 000 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись

ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2021 року скасувати в частині відмови позовних вимог щодо заборгованості за відсотками, пені та штрафів та прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по процентам за користування кредитом - 24 941, 27 грн.; пеня 3 000 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) 1 561, 88 грн.

В решті рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 4 000 грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.А.Гірняк

Судді: О.С. Комлева

Т.В. Цюра