Справа № 182/7959/21
Провадження № 2/0182/1115/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.02.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втратившими право користування житловим приміщенням.

Заяви по суті справи.

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить суд визнати їх втратившими право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 1-5)

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 08.09.2006 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 . Відповідачі є колишніми власниками цієї квартири. Відповідно до акту від 03.11.2021 року вони не проживають в квартирі з вересня 2006 року, однак залишаються зареєстрованими в ній. Останній раз вона спілкувалась з відповідачами у 2006 році під час придбання квартири. Перед укладення договору купівлі-продажу відповідачі запевнили, що знімуться з реєстраційного обліку за цією адресою. Проте, виїхавши з квартири у вересні 2006 року відповідачі з реєстраційного обліку не знялись, на теперішній час у будинку не проживають, жодних речей відповідачів за вказаною адресою не має. Разом з тим, відповідачі залишаються зареєстрованими у належній їй квартиру та добровільно припинити реєстрацію не бажають, чим порушують її права власника. Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідачі відзив на позов не подали.

Інших заяв по суті справи сторони не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

06.12.2021 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.23).

Відповідачі відзив на позов не подали, повідомлені про розгляд справи належним чином (а.с. 29,35).

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють право власності на житло та право користування житлом.

Позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., зареєстрований в реєстрі №3075 (а.с.6,7,20-22).

В квартирі зареєстровані колишні власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно акту ОСББ „Транспортник від 03.11.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в квартирі з 08.09.2006 року і по теперішній час (а.с.9) Будь-яких доказів на підтвердження факту проживання в належній позивачеві квартирі, наміру користуватись нею, відповідачі суду не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно п. п. 1 ч. 1 т. 346 ЦК України право власності припиняється зокрема відчуження власником свого майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Будь-яких доказів на підтвердження факту проживання в належному позивачеві будинку, наміру користуватись ним, відповідач суду не надав.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За наведених вище обставин суд вважає, що реєстрація відповідачів у належній позивачеві на праві власності квартирі порушує її право приватної власності на зазначене житлове приміщення.

Таким чином, з метою захисту права власності позивача, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили вправо користування квартирою АДРЕСА_1

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України „Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні від 05.11.2021 № 1871-IX, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі: 6) судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454.00 грн. з кожного.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259,263,264,265,268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Повне рішення складено 15.02.2022 року.

Дані про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: А. Г. Багрова