ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 387/640/21

провадження № 22-ц/4809/333/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2021 року у складі судді Майстера І. П. і

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2021 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі АТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1/2177346 від 27.11.2020, розраховану станом на 22.07.2021, в загальній сумі 117 991,15 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 97 373,94 грн; заборгованість за відсотками 6 517,21 грн; заборгованість за комісією 14 100 грн; а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 27.11.2020 між сторонами було укладено кредитний договір № 1/2177346 (далі Договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі потреби в сумі 100 000 грн строком з 27.11.2020 по 26.11.2026 зі сплатою 15 % річних та комісійної винагороди в розмірі 2,35 % на місяць від суми кредиту.

Умови надання та погашення кредиту визначені Договором та Правилами надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк», які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті банку.

Позивачем виконано забов`язання за Договором в повному обсязі та перераховано відповідачу 100 000 грн кредитних коштів.

Однак, відповідачем умови Договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки та комісія у встановлені Договором строки не сплачені, внаслідок чого станом на 22.07.2021 ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в розмірі 117 991,15 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 97 373,94 грн, заборгованість за відсотками 6 517,21 грн, заборгованість за комісією 141 000 грн.

АТ «Креді Агріколь Банк» вживало заходи досудового врегулювання спору, а саме 05.04.2021 та 12.05.2021 надсилало відповідачу вимоги про погашення заборгованості, проте, заборгованість погашена не була, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Заочним рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» в рахунок оплати заборгованості за кредитним договором № 1/2177346 від 27.11.2020 кошти в сумі 103 891 грн 15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» судові витрати в сумі 1 998 грн 75 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» є доведеними в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається із: строкової заборгованості за кредитом в розмірі 93 716 грн 77 коп; простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 3 657 грн 17 коп; нарахованих відсотків в розмірі 1 052 грн 97 коп; прострочених відсотків в розмірі 5 464 грн 24 коп.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вважав, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 2 350 грн та простроченої комісії в сумі 11 750 грн є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі АТ «Креді Агріколь Банк» просить скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області вді 27 жовтня 2021 року в частині відмови у стягненні комісії в розмірі 2 350 грн та простроченої комісії в розмірі 11 750 грн та ухвалити нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині винесене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Матеріали справи містять докази узгодження умов кредитування відповідачем до укладення кредитного договору, в подальшому укладення кредитного договору та надання кредитних коштів, здійснення відповідачем часткового виконання умов кредитного договору та порушення його умов.

Постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808 втратила чинність з 10 червня 2017 року, а тому суд першої інстанції неправильно застосував її положення.

Позивач вважає, що кредитний договір був укладений у відповідностіположенню 1.3.2. Кредитного договору, яким сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, у відповідності до положень ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час виникнення кредитних правовідносин, а також у відповідності вимогам ЗУ «Про споживче кредитування», яким регламентоване право установлення комісійної винагороди для обслуговування кредиту банком.

Сплата комісії передбачається за ті послуги, які не надаються позичальнику безоплатно, незалежно від волевиявлення клієнта та із необмеженою періодичністю, а сторони Кредитного договору, скориставшись свободою договору, визначили умови, в тому числі, щодо комісії, які підлягають застосуванню та обов`язковому виконанню.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/2177346 від 27.11.2020 в розмірі 103 891 грн 15 коп, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 117 991,15 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн, станом на 01.01.2022 становить 248 100 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/3989729, згідно п.1.1. якого банк надає позичальнику кредит в сумі 100 000 гривень строком на 72 місяці - з 27.11.2020 по 26.11.20206 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору), що є його невід`ємною частиною.

Відповідно п.1.2.-1.3. кредитного договору - кредит надається позичальнику на споживчі потреби. За користування кредитом позичальник сплачує щомісячно процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 15% річних та комісійну винагороду в розмірі 2,35% в місяць від суми кредиту, зазначеної у п.1.1. договору.

Така ж інформація була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1/3989729 від 27.11.2020, станом на 22.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 117991,15 грн, та складається зі: строкової заборгованості - 93716,77 грн, простроченої заборгованості - 3657,17 грн, прострочених відсотків - 5464,24 грн, простроченої комісії - 11750,00 грн, комісії 2350,00 грн, нарахованих відсотків 1052,97 грн.

За даними виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 27.11.2020 по 22.07.2021, підтверджується факт користування кредитними коштами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 14 100 грн, суд першої інстанції виходив з того, що умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вважав, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 2 350 грн та простроченої комісії в сумі 11 750 грн є необґрунтованими.

Проте, з мотивами, на підставі яких суд першої інстанції дійшов такого висновку, погодитись не можна, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.11.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/3989729, згідно п.1.1. якого банк надає позичальнику кредит в сумі 100 000 грн строком з 27.11.2020 по 26.11.2026 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору), що є його невід`ємною частиною) (а. с. 12).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1/3989729 від 27.11.2020, станом на 22.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 117991,15 грн, та складається зі: строкової заборгованості - 93716,77 грн, простроченої заборгованості - 3657,17 грн, прострочених відсотків - 5464,24 грн, простроченої комісії - 11750,00 грн, комісії 2350,00 грн, нарахованих відсотків 1052,97 грн (а. с. 5).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 14 100 грн, АТ «Креді Агріколь Банк» посилалось на п. 1.3.2. Кредитного договору № 1/3989729 від 27.11.2020, яким передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору.

Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Аналізуючи п. 1.3.2. Договору, суд дійшов висновку, що вказаним пунктом фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 7 Додтаку № 1 до Комплексного договору від 27.11.2020, а саме у Графіку щомісячних платежів (а. с. 3-4).

За змістом ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися йому безоплатно, пункт 1.3.2. Договору є несправедливим, містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому вимога АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з відповідача на його користь 14 100 грн комісії є необґрунтованою, як наслідок, відсутні підстави для її задоволення.

Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19.

Доводи апелянта, що сплата комісії передбачається за ті послуги, які не надаються позичальнику безоплатно, відповідно до ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», та надаються незалежно від волевиявлення клієнта, і з необмеженою періодичністю, суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження надання таких послуг і їх періодичності, позивачем суду надано не було, а в даному випадку банком у кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно.

Суд погоджується, з доводами апеляційної скарги про те, що Постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, на яку посилався суд першої інстанції, мотивуючи відмову в задоволенні вимог про стягнення комісії, втратила чинність на момент укладення кредитного договору, а тому суд першої інстанції помилково застосував її положення.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

З огляду на те, що суд першої інстанції виніс правильне по суті рішення в оскаржуваній частині про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення комісії в розмірі 14 100 грн, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити частково.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2021 року в оскаржуваній частині змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишти без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко