Постанова

Іменем України

16 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 215/4911/18

провадження № 61-17308св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Левіт Семен Олександрович, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року у складі судді Лиходєдова А. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вилучення предмета застави та звернення стягнення на предмет застави.

Позовну заяву мотивовано тим, що 07 серпня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.23579. Згідно з умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав 116 331,28 грн, у тому числі на купівлю транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4», зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 15,99% та інші обов`язкові платежі за договором. Строк користування кредитними коштами визначено до 07 серпня 2018 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вказаного автомобіля, а решта перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4», який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належав ОСОБА_1 . На підставі цього договору указаний транспортний засіб зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Також за умовами вказаного договору застави відчуження предмета застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Усупереч зазначеному, без письмової згоди банку, заставодавцем було відчужено предмет застави, та згідно з відповіді Головного сервісного центру МВС власником транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4» є ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4» зберігає чинність при переході права власності на нього від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, останній платіж було здійснено ним 27 серпня 2015 року.

Ураховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, АТ «Ідея Банк» просило суд:

1) стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» 160 500,67 грн заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2013 року № 910.23579, з якої: 88 029,44 грн - прострочений борг; 69 059,88 грн - прострочені проценти; 529 грн - строкові проценти; 2 882,35 грн - дебіторська заборгованість;

2) вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та передати АТ «Ідея Банк» на період його реалізації;

3) у рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором від 07 серпня 2013 року № 910.23579, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2020 року позовні вимоги АТ «Ідея Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 160 500,67 грн, з якої: 88 029,44 грн - прострочений борг; 69 059,88 грн - прострочені проценти; 529 грн - строкові проценти; 2 882,35 грн - дебіторська заборгованість.

Вилучено у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та передано АТ «Ідея Банк» на період його реалізації.

У рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк», звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», шляхом його реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту та сплати відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та статей 525, 526, 530, 1054 ЦК України, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 160 500,67 грн у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ідея Банк» в частині звернення стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , шляхом реалізації його на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, суд першої інстанції, керуючись статтею 572 ЦК України, статтями 20, 27 Закону України «Про заставу» та статтями 9, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», виходив з того, що оскільки реалізація майна, що є предметом застави, проведена без припинення обтяжень та без згоди заставодержателя, застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до ОСОБА_2 , отже, на спірний автомобіль може бути звернено стягнення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про вилучення предмета застави з передачею його АТ «Ідея Банк» на період його реалізації - скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зменшено розмір судового збору, який присуджено до стягнення зі ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк», з 3 524,00 грн до 881,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Термін дії обтяження (застави рухомого майна) автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, було встановлено до 08 серпня 2018 року.

Оскільки відчуження транспортного засобу на користь ОСОБА_2 здійснювалося у 2016 році під час дії обтяження та за відсутності згоди обтяжувача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Ідея Банк», як заставодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави відповідно до положень статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Оскільки на час придбання ОСОБА_2 спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження, остання не може вважатись добросовісним набувачем спірного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що судовим рішенням фактично двічі стягнуто заборгованості за одним й тим самим кредитним договором, є безпідставними, оскільки право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві та задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Водночас, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог АТ «Ідея Банк» в частині вилучення у ОСОБА_2 транспортного засобу, який є предметом застави, та передачі його АТ «Ідея Банк» на період його реалізації. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та статті 20 Закону України «Про заставу» під час виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави саме державний (приватний) виконавець здійснює всі передбачені чинним законодавством України вимоги для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку щодо незаконності та необгрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Левіт С. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Касаційну скаргу мотивовано тим, що на підставі договору застави від 07 серпня 2013 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , 08 серпня 2013 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про реєстрацію обтяження щодо автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, належного ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» записи про обтяження зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення, тобто строк застави сплив 08 серпня 2018 року.

У зв`язку з цим суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин норми Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Крім того, суди не врахували, що договори купівлі-продажу автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, які у 2016 році було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Світ Авто Плюс», та між ТОВ «Світ Авто Плюс» та ОСОБА_2 ,є дійсними, оскільки ніким із сторін не оскаржувались.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Левіт С. О., витребувано з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу № 215/4911/18.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у січні 2021 року, представник АТ «Ідея Банк» адвокат Заставна О. В. заперечувала проти доводів касаційної скарги ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Левіт С. О., просила залишити її без задоволення, а рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року - без змін.

Фактичні обставини, встановлені судами

07 серпня 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.23579, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 116 331,28 грн, у тому числі на купівлю транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4». Кредитні кошти надано ОСОБА_1 за відсотковою ставкою у розмірі 15,99 % та сплатою всіх інших обов`язкових платежів за договором до 07 серпня 2018 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вказаного автомобіля, а решта - на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк» у розмірі 160 500,67 грн, яка складається з: 88 029,44 грн - прострочений борг; 69 059,88 грн - прострочені проценти; 529 грн - строкові проценти; 2 882,35 грн - дебіторська заборгованість (а. с. 40).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 серпня 2013 року № 910.23579 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу від 07 серпня 2013 року № 910.23579, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , про що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про заставу рухомого майна (а. с. 26-34).

Згідно з Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 08 серпня 2013 року № 41532072 на підставі договору застави транспортного засобу від 07 серпня 2013 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про приватне обтяження (заставу рухомого майна) щодо автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з терміном дії обтяження до 08 серпня 2018 року (а. с. 38).

Згідно з інформацією Головного сервісного центру МВС від 10 серпня 2018 року актуальним власником автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а. с. 35).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарг) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц (провадження №61-22378св19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в частині позовних вимог АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відповідають зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в частині позовних вимог АТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, вилучення предмета застави ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Левіт С. О., не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» та статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження

№ 61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах: від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження

№ 61-16542св19), від 03 березня 2021 року у справі № 544/425/19 (провадження) № 61-10034св20.

Встановивши, що ОСОБА_2 придбала спірний автомобіль, що перебував у заставі АТ «Ідея Банк», фактично за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, висновки судів попередніх інстанцій про збереження застави при переході права власності до ОСОБА_2 та можливості звернення на нього стягнення на підставі договору застави від 07 серпня 2013 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , є правильними.

Наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження щодо автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, спростовує доводи ОСОБА_2 про те, що вона є добросовісним набувачем цього автомобіля, оскільки за змістом статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Звернення стягнення на предмет застави на підставі договору застави та зареєстрованого обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є належним та ефективним способом реалізації прав позивача, передбаченим статтями 16, 589 ЦК України, статтею 20 Закону України «Про заставу» та пунктом 1 параграфу 5 договору застави від 07 серпня 2013 року № 910.23579, а тому доводи ОСОБА_2 про обрання позивачем неналежного способу захисту в частині звернення стягнення на предмет застави є безпідставними.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що оскільки правова підстава для набуття у власність автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, не скасована у встановленому законодавством порядку, тому заставодержатель не може порушувати питання про звернення стягнення на предмет застави, суперечать:

- змісту статті 1 Закону України «Про заставу» та статті 572 ЦК України, якими визначено право кредитора (заставодержателя) в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника);

- положенням статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо виникнення у відносинах між обтяжувачем і боржником взаємних прав та обов`язків за правочином, на підставі якого виникло обтяження, з моменту набрання чинності цим правочином;

- положенням частини третій статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» про те, що зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

Таким чином, оскарження заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави, укладеного без його згоди, для захисту порушеного права шляхом пред`явлення вимоги до нового власника про звернення стягнення на предмет застави не потребується.

Підстави для задоволення касаційної скарги відсутні. Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі надавати оцінку чи переоцінювати докази у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в частині позовних вимог АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Левіт Семен Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в частині позовної вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Д. Д. Луспеник