Дата документу 11.02.2022
Справа № 937/6509/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11 лютого 2022 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Бєгушева Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву представника позивача адвоката Кисіль Валерія Івановича про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвоката Кисіль Валерія Івановича звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Заява мотивована тим, що 18.01.2022 постановлено рішення Мелітопольського міськрайонного суду за вищевказаним позовом. У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України до закінчення судових дебатів представником позивача було заявлено про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, оскільки на час закінчення судових дебатів представник позивача не мав можливості надати оформлені належним чином докази. Наразі ним подано документи на підтвердження витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим просить ухвалити додаткове рішення.

Сторони відповідно до норм ст. 270 ЦПК України в судове засідання не викликалися.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину за період з 01.10.2014 по 31.10.2019 у розмірі 88341 (вісімдесят вісім тисяч триста сорок одна) гривня 18 копійок, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 883 /вісімсот вісімдесят три/ гривні 41 копійка, в решті позовних вимог відмовлено.

Так, як вбачається з матеріалів справи та рішення суду, судом під час вирішення спору питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката не вирішувалося.

В позовній заяві позивачем зазначено орієнтовну суму судових витрат на правову допомогу 3000,00 гривень.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України необхідною умовою розподілу витрат на адвоката є надання доказів, які підтверджують їх здійснення.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката суд встановлює і розподіляє згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі наявності відповідних доказів(договорів, рахунків, тощо) щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою ВС ВС від 13.01.2021 по справі № 596/2305/18.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не скористався своїм процесуальним правом та не заявив клопотання, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України. про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

В той час коли, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

В обґрунтування надання правової допомоги представником позивача надані до суду письмові докази, а саме ордер /а.с.37/, копія свідоцтва /а.с.38/ та угода про представництво клієнта адвокатом від 06.11.2021/а.с.36/, відповідно розділу ІІ якого, сторони за договором про надання правової допомоги домовилися, що клієнт при підписанні угоди сплатила 500,00 гривень, які є компенсацією за виконання пунктів 1-5 обов`язків Адвоката, зобов`язана сплачувати по 500,00 гривень за кожну годину, яку Адвокат витратить під час досудового слідства, у суді при розгляді справи та ознайомлення з матеріалами справи, повна сума гонорару залежить від часу, витраченого Адвокатом на справу, за погодинним тарифом в 500,00 гривень за кожну годину/а.с.38/.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача - адвокатом Кисіль В.І долучено наступні докази в обґрунтування витрат на правову допомогу розрахунок витрат на правничу допомогу відповідно до угоди № 06/11/19 від 06.11.2019 про представництво клієнтом адвоката, відповідно до якого загальна сума оплати за надані правничі послуги складає 3000,00 гривень, квитанції до прибуткового касового ордера № 40 від 03.12.2019 року на суму 2000,00 гривень та № 17 від 21.04.2021 на суму 1000,00 гривень.

З урахуванням викладеного, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, тому стягненню з відповідача на її користь підлягають і витрати, пов`язані з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача доведено витрати на надання правової допомоги, тому стягненню підлягає сума у розмірі 3000,00 гривень.

Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача адвоката Кисіль Валерія Івановича про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення по справі № 937/6509/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Ю.В. Ковальова