Справа № 274/809/19 Провадження № 2/0274/50/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
09.02.22 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Косюченко О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомКомунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", представником якого є Костюк В.В.,
до1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 ,
простягнення заборгованості,
У лютому 2019 р. Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" (далі Підприємство) звернулось з позовом, у якому просило стягнути на його користь:
з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з липня 2010 р. по січень 2019 р. включно у розмірі 17 403,10 грн.;
з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з січня 2019 р. по червень 2010 р. включно у розмірі 1 062,73 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , які надає Підприємство, проте зобов`язань з оплати цих послуг вони належним чином не виконували, внаслідок чого мають заборгованість.
Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.07.2019 р. (суддя Замега О.В.) позов задоволено (а. с. 35 36).
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2019 р. (суддя Замега О.В.) вказане заочне рішення скасовано (а. с. 62 64).
У зв`язку з звільненням судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_4 у відставку за наслідками повторного автоматизованого розподілу справу було розподілено на Суд (а. с. 74, 75).
Ухвалою Суду від 03.04.2020 р. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду по суті (а. с. 76).
Заявою від 26.05.2021 р., яка ухвалою Суду від 01.06.2021 р. прийнята до розгляду, Підприємство збільшило позовні вимоги та просить стягнути на його користь (а. с. 135 146, 155):
з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2009 р. про 25.06.2010 р. включно у розмірі 1 062,73 грн.
з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 25.06.2010 р. по 01.05.2021 р. у розмірі 27 762,99 грн.;
ОСОБА_1 своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що:
у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , після того, як він набув її у власність, залишилась проживати та продовжує проживати колишня власниця ОСОБА_1 , яка також користується послугами, наданими Підприємством, а тому має оплачувати ці послуги.;
Підприємство пропустило строк позовної давності три роки, який він просить застосувати.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2001 р. набула у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а 25.06.2010 р. продала цю квартиру ОСОБА_2 , уклавши з ним договір купівлі-продажу від 25.06.2010 р., що підтверджується інформацією від 22.12.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 13 15).
З 22.05.2001 р. зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями від 22.03.2021 р. відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, листом від 12.03.2021 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області та довідкою від 12.03.2021 р. Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 (а. с. 130, 131, 160) з останньої також випливає, що ОСОБА_1 продовжує проживати у вказаній квартирі, на що також посилається ОСОБА_2 у відзиві (а. с. 170).
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживав та не проживає, що підтверджується довідкою від 12.03.2021 р. Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 (а. с. 160), адресою його зареєстрованого місця проживання з 28.10.1997 р. є: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою про реєстрацію на 11 сторінці його паспорта, а також довідкою від 08.11.2021 р. Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (зворотній бік а. с. 50, а. с. 171).
Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви від 26.05.2021 р. (а. с. 4 5, 135 146) Підприємства, воно надає послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.01.2009 р. по 01.05.2021 р. отримували такі послуги, проти чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечили.
Таким чином між Підприємством з однієї сторони та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 іншої склались фактичні договірні відносини щодо постачання першим та отримання і використання другими для власних потреб послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка була чинною у період, зокрема, з 01.01.2009 р. по 09.06.2018 р.:
житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;
споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка набула чинності з 10.06.2018 р.:
житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач;
індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Тобто з 01.01.2009 р. по 01.05.2021 р. ОСОБА_1 , а з 25.06.2010 р. по 01.05.2021 р. ОСОБА_2 були (індивідуальними) споживачами житлово-комунальних послуг (споживачами теплової енергії) у розумінні наведених вище норм законодавства України.
Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка була чинною у період, зокрема, з 01.01.2009 р. по 09.06.2018 р., встановлювалось, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка набула чинності з 10.06.2018 р., визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно абзацом першим пункту 18, підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р № 630 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки.
В порушення наведених норм законодавства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання не виконували у повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.01.2009 р. по 01.05.2021 р. виникла заборгованість у загальному розмірі 28 825,72 грн. що підтверджується уточненим розрахунком заборгованості (а. с. 147 149).
Доказів на спростування обставин, зазначених у попередньому абзаці, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подали.
Суд враховує, що у період з 01.01.2009 р. по 25.10.2010 р. споживачем послуг з теплопостачання була лише ОСОБА_1 , яка залишалась бути споживачем до 01.05.2021 р., а ОСОБА_2 став споживачем з 25.06.2010 р. та залишався споживачем до 01.05.2021 р., та, зважаючи на уточнений розрахунок заборгованості, приходить до висновків, що:
заборгованість ОСОБА_1 перед Підприємством за надані послуги з теплопостачання у період з 01.01.2009 р. по 25.10.2010 р. становить 1 062,73 грн.
заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед Підприємством за надані послуги з теплопостачання у період з 25.06.2009 р. по 01.05.2021 р. становить по 13 881,50 з кожного (27 762,99 / 2)
За таких обставин позов Підприємства в частині позовної вимоги до ОСОБА_1 про стягнення 1 062,73 грн. підлягає задоволенню.
Разом з тим, позов Підприємства в частині позовної вимоги до ОСОБА_2 про стягнення 27 762,99 грн. підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке.
Як встановлено вище, заборгованість ОСОБА_2 перед Підприємством за надані послуги з теплопостачання у період з 25.06.2009 р. по 01.05.2021 р. становить 13 881,50 грн., а не 27 762,99 грн.
Як зазначалось раніше, ОСОБА_2 просить застосувати сплив позовної давності.
Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Підприємство про несплату ОСОБА_2 послуг з теплопостачання довідувалося або могло довідатися, зважаючи на пункт 18 Правил, починаючи з 21 числа кожного місяця, перевіряючи у цей день обставини щодо надходження коштів від ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок та/або касу.
З позовом Підприємство звернулось 11.02.2019 р., що підтверджується датою надходження позовної заяви на відбитку штампу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про одержання позовної заяви на її першому аркуші (а. с. 4).
Таким чином Підприємство пропустило строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_2 за період з 25.06.2009 р. по грудень 2015 р. включно.
Частиною третьою, четвертою та п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Підприємство не надало будь-яких доказів, які б вказували, що воно пропустило позовну давність з поважних причин.
Доводи Підприємства про те, що позовна давність у спірних правовідносинах складає п`ять років, що випливає зі змісту пункту 14.1 договору про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, опублікованого 23.08.2008 р. у спецвипуску газети "Земля Бердичівська", та пункту 13.1 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованого 14.07.2017 р. у спецвипуску газети "Ріо Бердичів" (а. с. 8 11, 12 13), є помилковими, оскільки відсутні докази того, що між Підприємством та ОСОБА_1 і/або ОСОБА_2 ці договори були укладені у відповідності до вимог статей 633, 638, 640, 642, 644 Цивільного кодексу України, зокрема, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли пропозицію Підприємства (заявили про її прийняття) про укладення цих договорів.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов Підприємства у частині позовної вимоги до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2016 р. по 01.05.2021 р., тобто у розмірі 10 944,57 грн.
При цьому Суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що він як учасник бойових дій має пільгу, передбачену статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту": 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами, що не враховано Підприємством при розрахунку заборгованості, з огляду на наступне.
ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується його посвідченнями від 11.08.2005 р. та від 16.02.2016 р. (а. с. 51, 52).
Відповідно до абаз це першого пункту 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Згідно з абзацом другим пункту 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.
Однак, як було з`ясовано Судом, ОСОБА_2 не проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а тому йому не надається 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами за цією адресою.
Більше того, з довідки від 08.11.2021 р. Управління соціального захисту населення Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради випливає, що така знижка йому надається за місцем його проживання адресою: АДРЕСА_2 , (а. с. 171).
Крім того, абзацом другим пункту 22 Правил передбачено, що у разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу.
Між тим, ОСОБА_2 не надано доказів того, що він подавав Підприємству письмову заяву та документи, що підтверджують його право на отримання пільги.
Підприємство за подання позовної заяви сплатило судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а. с. 2, 3), а ОСОБА_2 за подання заяви про перегляд заочного рішення сплатив судовий збір у розмірі 384,20 грн. (а. с. 46).
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Підприємства у якості відшкодування судових витрат (судового збору) підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 70,82 грн., а з ОСОБА_2 496,59 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016 р. по 01.05.2021 р. у розмірі 10 944,57 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2009 р. пр 25.06.2010 р. у розмірі 1 062,73 грн.
4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 496,59 грн.
6. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 70,82 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

У зв`язку з перебуванням Суду 14.02.2022 р.

у відпустці повне рішення складено 15.02.2022 р.