РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року місто Чернігів

Справа №751/7531/20

Провадження №2/751/467/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретарів Пожилової О.В., Шишової А.Я., Чвірової О.О., Бережнюк О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - Лєсков Валентин Олександрович

представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - Андрющенко Юрій Юрійович,

представники відповідача Державної казначейської служби України - Устименко Ірина Григорівна, Мулач Яна Володимирівна ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про: визнання протиправною бездіяльність посадових осіб СВ ЧВП ГУНП у Чернігівській області, допущену при проведенні досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0004417 та № 0004271 за фактом заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 13.06.2018 року та стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 650000 гривень.

Вимоги обґрунтовані тим, що 13.06.2018 року на території Привокзального ринку м. Чернігова ОСОБА_4 , який обіймає посаду директора цього ринку, наніс йому декілька ударів руками, спричинивши тілесні ушкодження.

З даного приводу позивач звернувся до Чернігівського відділу поліції ГУНП у Чернігівській області із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Відомості, зазначені у заяві, внесені до ЄРДР за № 0004417 від 19.06.2018 року. Досудове розслідування здійснювалося слідчими слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Чернігівській області.

31.07.2019 року постановою слідчого СВ ЧВП ГУНП у Чернігівській області Пьоришкової Я.Ю. провадження по даній справі закрито, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, на підставі статей 219 та 284 КПК України.

Позивач повторно звернувся до Чернігівського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом заподіяння мені тілесних ушкоджень ОСОБА_4 13 червня 2018 року.

За даною заявою відомості внесені до ЄРДР за № 0004271 від 19.07. 2019 року.

За постановою слідчого СВ ЧВП ГУНП у Чернігівській області Семеряка К.Ю. від 23.07.2020 року кримінальне провадження № 0004271 знову було закрито, на підставі ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

У кримінальних провадженнях №0004417 та № 0004271 позивач визнаний потерпілим.

Вважає, що при здійсненні досудового розслідування по кримінальних провадженнях № 0004417 та № 0004271 була допущена протиправна бездіяльність, яка спричинила позивачу моральну шкоду.

Закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, органом досудового розслідування не виконані покладені на нього завдання по розслідуванню обставин кримінального правопорушення.

У постанові про закриття кримінального провадження немає відповіді на питання про те, чи було вчинено кримінальне правопорушення, чи наносив ОСОБА_4 позивачу тілесні ушкодження чи ні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України у мотивувальній частині постанови слідчого повинні міститися відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови. Але, на порушення зазначених вимог постанова слідчого від 23.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 0004271 не містить викладення встановлених слідством обставин події, за якою було відкрито кримінальне провадження.

Зазначає, що спочатку досудове розслідування здійснював слідчий Кравченко Б.С., потім кримінальне провадження передавалося для продовження розслідування слідчим Яцеленко Ю.А., Пьоришковій Я.Ю., Моторі Н.В. Така заміна слідчих перешкоджала проведенню належного досудового розслідування у розумні строки.

24.10. 2018 року адвокат Лєсков В.О. звертався до слідчого Кравченка Б.С. з письмовим клопотанням про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Але, відповіді на це клопотання від слідчого взагалі не надійшло. Повторно, 04.03.2019 року звертався до начальника слідчого відділу ЧВП ГУНП в Чернігівській області з клопотанням про допит зазначених вище свідків. Враховуючи небажання слідчого здійснювати допит свідків, адвокат заявив клопотання про допит свідків на підставі статей 56 та 58 КПК України. Постановою слідчого Яцеленко Ю. А. від 11.03.2019 року у задоволенні клопотання, в частині допиту свідків за участю потерпілого та його представника, відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 18.03.2019 року, справа № 750/2851/19, постанова слідчого від 11.03.2019 року скасована, як незаконна.

19.03.2019 року позивач знову звернувся до слідчого із клопотанням про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за участю потерпілого.

Оскільки слідчий клопотання залишив без розгляду, представник позивача звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого. Після цього, слідчий Яцеленко Ю. А. подав до суду лист від 26.03.2019 року про задоволення клопотання про допит свідків за участю потерпілого та його представника.

Свідок ОСОБА_5 був допитаний тільки 11.04.2019 року, тобто майже через десять місяців з дня відкриття кримінального провадження. Свідок ОСОБА_6 не допитана до цього часу.

27.05.2019 року представник позивача звернувся зі скаргою до Чернігівської місцевої прокуратури про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб слідчого відділу ЧВП ГУНП У Чернігівській області щодо недотримання розумних строків досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004417.

Листом Чернігівської місцевої прокуратури від 29.05.2019 року позивача було повідомлено про задоволення клопотання.

22.08.2019 року позивач звернувся до прокурора Чернігівської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 364 та 382 КК України, вчиненого посадовими особами слідчого відділу ЧВП ГУНП у Чернігівській області та Чернігівської місцевої прокуратури за фактом бездіяльності, допущеної при проведенні досудового розслідування щодо заподіяння 13.06.2018 року тілесних ушкоджень.

Ухвалою Новозаводського районного суду від 09.10.2019 року, справа

№ 751/7326/19, суд зобов`язав уповноважених осіб прокуратури Чернігівської області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою від 22.08. 2019 року та розпочати досудове розслідування.

11.10.2019 року на підставі ухвали суду внесені відомості до ЄРДР за

№0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

У зв`язку з тим, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0004271 не проводилося, позивач та його адвокат Лєсков В.О. у грудні 2019 року знову звернулися зі скаргою до Чернігівської місцевої прокуратури щодо недотримання розумних строків розслідування.

Листом від 16.12.2019 року Чернігівська місцева прокуратура задовольнила скарги і визнала факт недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0004271.

За зверненням позивача, Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалив рішення від 15.01.2020 року, справа № 751/190/20, згідно якого відомості внесені до ЄРДР за № 0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом протиправної діяльності при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004271.

Досудові розслідування по кримінальних провадженнях №0000204 та №0000016 тривають, органом досудового розслідування є територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві.

Викладене свідчить про протиправний характер бездіяльності, допущеної слідчими слідчого відділу ЧВП ГУНП у Чернігівській області при проведенні досудового розслідування по даній справі.

Із матеріалів кримінальних проваджень № 0004417 та № 0004271 вбачається, що 13.06. 2018 року ОСОБА_4 позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Відповідно до ст. 125 КК України умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень є злочином (на даний час кримінальним проступком), за який передбачена кримінальна відповідальність.

Зазначає, що він є особо з інвалідністю III групи. За станом здоров`я протипоказані фізичні та емоційні навантаження. Тому, отримання навіть незначних тілесних ушкоджень викликає у нього хворобливі ускладнення та може привести до негативних наслідків. У зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями позивач вимушений був проходити курс стаціонарного та амбулаторного лікування.

Визначаючи наявність та розмір моральної шкоди, позивач виходить з того, що злочин вчинено серед білого дня, на виду у багатьох людей. ОСОБА_4 не тільки наніс йому тілесні ушкодження, а й плював в обличчя, чим дуже принизив гідність позивача. Зустрічаючись із ОСОБА_4 після того що сталося, він замість вибачитися, зухвало заявляє що йому все рівно нічого не буде, позивач нічого не доб`ється, адже він колишній працівник правоохоронних органів.

Зазначає, що він є депутатом місцевої ради, тому даний конфлікт значно принизив його гідність в очах громадськості.

У зв`язку з протиправною бездіяльністю слідчих, допущеною при проведенні досудового розслідування за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 13.06.2018 року, позивач не отримав належного, гарантованого Конституцією України захисту від злочину. Він позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні. Безкарність ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, викликає у нього психологічні страждання, розчарування та зневіру у справедливість, у можливість нашої держави забезпечити належний правопорядок та захист громадян від протиправних посягань.

Моральну шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю під час досудового розслідування по кримінальних провадженнях № 0004417 та № 0004271 оцінює у розмірі 650000 гривень.

06.04.2021 року Головним управління Національної поліції в Чернігівській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.(а.с.135-138)

Заперечення обґрунтовані тим, що ГУНП в Чернігівській області не встановлено жодної підстави, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» для відшкодування моральної шкоди позивачу, та підстав для виникнення права на таке відшкодування.

Ухвали слідчого судді про задоволення скарг ОСОБА_1 не містять встановлених ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підстав виникнення у позивача права для відшкодування моральної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

ГУНП в Чернігівській області зазначає, що вказаними у відзиві нормами законодавства України, непередбачені підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу.

15.03.2021 року Державна казначейська служба України подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити (а.с.153-154).

Заперечення обґрунтовані тим, що казначейство, яке залучено до цієї справи в якості відповідача, не в змозі використати зазначені у відзиві права учасника судового процесу, тому що згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність і відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, позивачем не взято до уваги, що Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 15.04.2015 № 215 (далі - Положення).

Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна.

Так, згідно із частиною 2 статті 176 ЦК України юридичні особи створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим територіальних громад.

Жодним нормативним актом не передбачено, що Казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб органів державної влади.

Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є у її розпорядженні.

Зазначають, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності і незаконності прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди.

Звертають увагу суду, що дії Казначейства відносно позивача незаконними не визнано та відсутнє судове рішення щодо визнання незаконними дій органів поліції.

Зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які посилається позивач, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок дій відповідачів.

У зв`язку з чим не зрозуміло, з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи моральну шкоду у розмірі 650000 гривень, та не зазначено жодного доказу, котрий це підтвердив, зазначений розмір шкоди є завищеним і не відповідає дійсності.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.04.2021 року головуючим суддею визначено суддю Ченцову С.М.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 12.08.2021 року задоволено клопотання представника позивача Лєскова В.О. , постановлено перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У вступному слові позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Позивач пояснив, що кримінальні провадження не розслідуються, тому цивільний позов - це єдиний захист. Представник позивача зазначив, що звернулись із позовом до ГУПН в Чернігівській області, оскільки прокурор лише здійснює нагляд, досудове розслідування не проводить.

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області у вступному слові позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві. Пояснив, що шкода відшкодовується лише у випадку незаконних дій та відповідно до ст. 1177 ЦК України. . ГУНП в Чернігівській області не є належним відповідачем у справі, управління не приймало рішення про закриття провадження у справі та не здійснює досудове розслідування. Якщо права потерпілого були відновлені рішенням слідчого судді, це не є підставою для відшкодування шкоди органом досудового розслідування, відповідно до ст. 1177 ЦК України.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у вступному слові позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві та наявних у матеріалах доказах. Додатково пояснила, що станом на день розгляду справи у суді дії Державної казначейської служби України не визнані протиправними. Відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідачів та шкодою. А недоліки процесуальних рішень слідчого не тягнуть за собою відшкодування шкодивіповідно до ст..1177 ЦК України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що у провадженні СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебували матеріали кримінального провадження, відомості про яке, на підставі заяви ОСОБА_1 про проведення перевірку за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень 13.06.2018 року на ринку «Привокзальний» у м. Чернігові, внесені до ЄРДР за № 0004417 від 19.06.2018 року.

Постановою ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 31.07.2019 року кримінальне провадження № 0004417 від 19.06.2018 року закрито, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. (а.с.9).

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.10.2019 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Чернігівської області внести за заявою ОСОБА_1 від 22.08.2019 року відомості про кримінальне правопорушення до ЄДРР та доручити проведення досудового розслідування, згідно з вимогами ч. 7 ст. 214 КПК України (а.с.31).

11.10.2019 року Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 367 КК України та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000204 на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.10.2019 року, якою зобов`язано прокуратуру Чернігівської області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 22.08.2019 року щодо неналежного виконання своїх службових обов`язків під час розслідування працівниками правоохоронних органів Чернігівської області кримінальних правопорушень (а.с.7).

На підставі заяви ОСОБА_1 по факту нанесення тілесних ушкоджень, 19.07.2019 року СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду від 15.01.2020 року зобов`язано уповноважену особу прокуратури Чернігівської області внести відомості за скаргою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 27 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.36-37).

29.01.2020 року Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 364 КК України (чинна з 04.06.2014 року) та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000016 на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.01.2020 року, якою зобов`язано прокуратуру Чернігівської області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 27.12.2019 року про вчинення злочину посадовими особами слідчого відділу Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області та Чернігівської місцевої прокуратури, який полягає у протиправній бездіяльності щодо розслідування кримінального провадження № 0004271 (а.с.8).

Постановою слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 23.07.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004271 від 19.07.2019 року закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (а.с.10).

Із ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 23.12.2021 року вбачається, що 21.09.2021 року ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

29.07.2021 дізнавачем ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Свириденко Н.О. за результатами проведеного досудового розслідування була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

13.08.2021 прокурор Чернігівської окружної прокуратури Дейкун К.Л. винесла постанову про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження за №0004271 від 19.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та надала вказівки для проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.

30.08.2021 дізнавачем ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області за результатами проведеного досудового розслідування була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

08.08.2021 прокурор Чернігівської окружної прокуратури Дейкун К.Л. винесла постанову про скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження за №0004271 від 19.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Постановою старшого дізнавача ВД ЧРУП ГУНП у Чернігівській області від 18.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката потерпілого ОСОБА_1 - Лєскова В.О. від 17.11.2021 року про закриття кримінального провадження № 0004271 від 19.07.2019 року.

30.11.2021 року адвокатом позивача до суду подана скарга на постанову дізнавача від 18.11.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0004271 .

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 23.12.2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

Тому, на теперішній час , досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004271 від 19.07.2019 року не закінчено.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) під моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством, судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із п. 5 зазначеної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Сам факт зобов`язання ухвалою слідчого судді внести відповідні відомості до ЄРДР, а також скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Крім того, з огляду на позицію Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №686/27885/19, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого та прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, й відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та вини відповідачів у заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Надмірна тривалість досудового розслідування у кримінальних провадженнях не є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки сам факт надмірної тривалості кримінальних проваджень не є належним доказом негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про душевні страждання позивача та моральну шкоду.

Частинами 2-3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідачів.

Керуючись статтями 13, 43, 76-81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 74, )

Відповідач: Державна казначейська служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, )

Суддя С. М. Ченцова