ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/287/17

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/292/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Мамонової О.Є.,

секретар: Зіньковець О.О., Патук А.А.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет»

Відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на

на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей, (суддя Бездідько В.М.) ухвалене в м. Прилуки о 12 годині 22 хвилині,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (далі - ТОВ «АТБ-маркет», товариства) звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» (ІНФОРМАЦІЯ_4), власником якого є ОСОБА_1 , була опублікована стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ІНФОРМАЦІЯ_3), в якій, крім іншого, стосовно товариства поширена така інформація:

- у Києві співробітниками Служби безпеки України було затримано одного з топ-менеджерів мережі супермаркетів АТБ, яким, виходячи зі змісту статті, є заступник генерального директора «АТБ-маркет» з юридичних питань ОСОБА_9. При цьому, таке «затримання» відбулося у рамках розслідування кримінального провадження за фактом фінансування терористичної організації «ДНР»;

- правоохоронці встановили, що процент з прибутку магазинів бізнесмени сплачували незаконним установам терористів;

- компанія «АТБ» в окупованому Криму сплатила до бюджету країни-агресора - Російської Федерації 5 мільйонів доларів податку; загальний об`єм чистого прибутку, який заробили магазини «АТБ», склав 150 мільйонів доларів;

- власники «АТБ» продовжують контролювати роботу супермаркетів мережі на окупованій території Донбасу та навіть домовляються про розширення бізнесу;

- компанія напряму надає фінансову допомогу лідерам так званих «молодих республік»;

- в окуповному Донецьку мережею керує колишній депутат від Партії регіонів та колишній заступник Служби безпеки - ОСОБА_3 , та ніякого «віджиму» магазинів не було, а «АТБ» продовжує поставляти продукти своїх марок на окупований Донбас;

- народним депутатам не варто зволікати з прийняттям чіткого закону про націоналізацію, оскільки «АТБ» працює не за законами України та проти інтересів країни.

Посилаючись на те, що поширена на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» інформація є недостовірною та негативно впливає на ділову репутацію позивача, оскільки створює у читатів хибні враження про безпосередню причетність ТОВ «АТБ-маркет» до фінансування тероризму та, що ТОВ «АТБ-маркет» продовжує ведення господарської діяльності на окупованих територіях, фінансуючи тим самим тероризм, позивач просив: визнати недостовірною та такою, що негативно впливає на ділову репутацію товариства інформацію, поширену відносно ТОВ «АТБ-маркет» на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» у статті «Топ-менеджер АТБ задержан за а саме:

1) «В Киеве сотрудники Службы безопасности Украины задержали одного из топ-менеджеров сети супермаркетов АТБ. Задержание состоялось в рамках расследования уголовного производства по факту финансирования террористической организации ДНР», сообщает «Украинская правда»;

2) «Правоохранители установили, что процент с прибыли магазинов бизнесмены платили незаконным учреждениям террористов. В рамках уголовного производства, открытого по ч. 1 ст. 258-5 Уголовного кодекса Украины (финансирование терроризма), одному из топ-менеджеров коммерческой структуры объявлено о подозрении в совершении преступления. Решением суда злоумышленнику избрана мера пресечения в виде содержания под стражу»;

3) «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора «АТБ-маркет» по юридическим вопросам Александре Токаре»;

4) «Парламентарии предоставили ряд доказательств, что украинская компания продолжает работать на оккупированных территориях и не только исправно платить налоги в казну страны-агрессора, но и напрямую предоставляет финансовую помощь лидерам так называемых «молодых республик»;

5) «Из открытых источников была распространена информация, что в прошлом году компании «АТБ» в оккупированном Крыму, которые управляют сетью супермаркетов ПУД (Продукты у дома), заплатили в Краснодарском крае в бюджет России страны агрессора 5 млн. долларов налога. Общий объем чистой прибыли, которую предположительно заработали магазины «АТБ», составил более $150 млн. Вы скажете это немного, а мы скажем - это патроны для наемников и солдат русской армии, убивают наших ребят на Донбассе. Таким образом, осуществляется прямое финансирование страны агрессора, что является нарушением законодательства об ответственности финансирования терроризма»;

6) « Имеющаяся у народных депутатов информация дает основания утверждать, что владельцы « АТБ» продолжают контролировать работу супермаркетов сети на оккупированной территории Донбасса и даже договариваются о расширении бизнеса »;

7) «В оккупированном Донецке сетью руководит бывший народный депутат от Партии регионов, и бывший заместитель председателя Службы безопасности, один из лучших друзей основателя АТБ ОСОБА_10 - ОСОБА_3 . То есть можно сделать вывод, что на самом деле никакого отжима не произошло, а " АТБ ", как пишут СМИ, продолжает поставлять продукты своих марок на оккупированный Донбасс»;

8) «Считаю, народным депутатам не стоит медлить с принятием четкого закона о национализации. Тогда бизнес-структуры по типу АТБ, которые осознанно сохраняют свою деятельность на оккупированных и неподконтрольных властям Украины территориях, получат сигнал: либо работаете по законам Украины и в интересах страны, или не работаете в Украине. Другого не дано».

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2017 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року позов ТОВ «АТБ-маркет» в частині зобов`язання відповідачів спростовувати недостовірну інформацію поширену в мережі Інтернет на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 30 травня 2017 року позов ТОВ «АТБ-маркет» задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ТОВ «АТБ-маркет» інформацію, викладену на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме (цитати):

1) «В Киеве сотрудники Службы безопасности Украины задержали одного из топ- менеджеров сети супермаркетов АТБ. Задержание состоялось в рамках расследования уголовного производства по факту финансирования террористической организации ДНР», сообщает «Украинская правда»;

2) «Правоохранители установили, что процент с прибыли магазинов бизнесмены платили незаконным учреждениям террористов. В рамках уголовного производства, открытого по ч. 1 ст. 258-5 Уголовного кодекса Украины (финансирование терроризма), одному из топ-менеджеров коммерческой структуры объявлено о подозрении в совершении преступления. Решением суда злоумышленнику избрана мера пресечения в виде содержания под стражу»;

3) «По данным наших источников, речь идет о заместителе генерального директора АТБ-маркет» по юридическим вопросам Александре Токаре»;

4)«Парламентарии предоставили ряд доказательств, что украинская компания продолжает работать на оккупированных территориях и не только исправно платить налоги в казну страны-агрессора, но и напрямую предоставляет финансовую помощь лидерам так называемых «молодых республик»;

5) «Из открытых источников была распространена информация, что в прошлом году компании «АТБ» в оккупированном Крыму, которые управляют сетью супермаркетов ПУД (Продукты у дома), заплатили в Краснодарском крае в бюджет России страны агрессора 5 млн. долларов налога. Общий объем чистой прибыли, которую предположительно заработали магазины «АТБ», составил более $150 млн. Вы скажете это немного, а мы скажем - это патроны для наемников и солдат русской армии, убивают наших ребят на Донбассе. Таким образом, осуществляется прямое финансирование страны агрессора, что является нарушением законодательства об ответственности финансирования терроризма»;

6) « Имеющаяся у народных депутатов информация дает основания утверждать, что владельцы « АТБ» продолжают контролировать работу супермаркетов сети на оккупированной территории Донбасса и даже договариваются о расширении бизнеса »;

7) «В оккупированном Донецке сетью руководит бывший народный депутат от Партии регионов, и бывший заместитель председателя Службы безопасности, один из лучших друзей основателя АТБ ОСОБА_10 ОСОБА_3 . То есть можно сделать вывод, что на самом деле никакого отжима не произошло, а « АТБ », как пишут СМИ, продолжает поставлять продукты своих марок на оккупированный Донбасс»;

8) «Считаю, народным депутатам не стоит медлить с принятием четкого закона о национализации. Тогда бизнес-структуры по типу АТБ, которые осознанно сохраняют свою деятельность на оккупированных и неподконтрольных властям Украины территориях, получат сигнал: либо работаете по законам Украины и в интересах страны, или не работаете в Украине. Другого не дано».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зазначена у статті «Топ-менеджер АТБ задержан за финанстрование терроризма» інформація щодо безпосередньої ричетності ТОВ «АТБ-маркет» до фінансування тероризму, розміщена на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» є недостовірною і такою, що негативно впливає на ділову репутацію позивача, зазначена інформація не є оціночним судженням а фактичним твердженням. Зважаючи на те, що на момент здійснення публікації зазначеної статті, власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанцій дійшов висновку, що вони є належними відповідачами за заявленими вимогами, а тому на них має бути покладений обов`язок спростувати недостовірну інформацію.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 30 травня 2017 року залишено без задоволення.

Справа переглядалась судами апеляційної та касаційної інстанції неодноразово.

Постановою Верховного суду від 1 грудня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» задовольнити частково, постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей скасувати. Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей залишити без змін.

Суд касаційної інстанції у зазначеній постанові прийшов до висновку про те, що на момент здійснення публікацій реєстратором доменного імені аntіkоr.соm.uа власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 був ОСОБА_2 , тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 . Наявна у матеріалах справи довідка Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) департаменту «Центру компетенції» від 30 березня 2017 року № 53/2017-ДР-ЦК, є належним та допустимим доказом, тому належним відповідачем у справі є ОСОБА_2 , а тому рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню в означеній частині з передачею справи в цій частині на новий апеляційний розгляд. Апеляційному суду слід перевірити чи є оскаржувана інформація, викладена у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» недостовірною, тобто містить фактичні твердження про конкретні обставини, чи є оціночними судженнями, чи була поширена з іншого джерела засобу масової інформації - «Української правди», як про це зазначено у статті чи є результатом суб`єктивної оцінки автора, чи була вона заснована на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, чи була відредагована.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду в частині вимог до ОСОБА_2 у повному обсязі та постановити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог. ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, зазначаючи, що на момент здійснення публікації статті ОСОБА_2 являвся власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_6, послався лише на довідку Центру компетенції УЦПНА № 53/2017-ДР-ЦК від 30 березня 2017 року, при цьому не дав жодної оцінки протилежним доводам відповідача. Скаржник звертає увагу, що вищевказана довідка була отримана з Інтернет-сервісу «WHOIS Server» - whois.ua, і згідно з п.п. 1, 3 Регламенту даного інтернет-сервісу сервіс WHOIS є джерелом публічної інформації про доменні імена, адміністратор будь-якого публічного домену не несе відповідальність за достовірність та актуальність інформації, що надається сервісом WHOIS, отже отримання такої інформації Центром компетенції УЦПНА з сервісу WHOIS не може вважатись достовірною та актуальною інформацією на підтвердження обставин про власника веб-сайту Національний антикорупційний портал «ІНФОРМАЦІЯ_5» та реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6. Указує, що відповідно до наявної відповіді Центру компетенції УЦПНА від 14 листопада 2018 року реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження ідентифікації та авторизації особи реєстранта. У зв`язку з наведеним вважає, що його персональними даними скористались для реєстрації доменного імені від його імені з метою подальшої дискредитації його як журналіста чи з інших невідомих йому мотивів. Так, з довідки Центру компетенції УЦПНА від 16 жовтня 2018 року вбачається, що реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 08 жовтня 2014 року являлось ТОВ «Хостпро». У відповіді Центру компетенції УЦПНА від 14 листопада 2018 року зазначено, що реєстрацію доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 15 липня 2013 року нібито здійснив ОСОБА_2 , проте реєстратор цього доменного імені ТОВ «Хостпро» повідомило, що реєстрацію доменного імені у формі онлайн-замовлення здійснив ОСОБА_1 . Зазначене свідчить лише про те, що Центр компетенції УЦПНА не володіє потрібною інформацією та не може надати достовірні дані про реєстрацію доменного імені про власника веб-сайту, роблячи лише припущення на неперевірених і віртуальних даних. Зазначає, що суд не дав правової оцінки тій обставині, що свідоцтво про акредитацію Центру компетенції УЦПНА, за яким, на думку суду, Центр мав повноваження надавати інформацію про власника веб-сайту, видано Об`єднанням підприємств «Український мережевий інформаційний центр», а не Кабінетом Міністрів України, який і уповноважував об`єднання на надання такої інформації без мети отримання прибутку, проте не уповноважував об`єднання делегувати такі повноваження іншим організаціям, тим більш на платній основі. Звертає увагу на ті обставини, що при реєстрації ОСОБА_1 вказав адресу електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та адресу місця проживання - АДРЕСА_1 , до яких він особисто жодного відношення не має. Скасувати реєстрацію доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 чи внести будь-які зміни він позбавлений можливості, оскільки не здійснював його реєстрацію, а відповідно йому не відомі певні дані, тому і можливість виконати рішення суду буде відсутня. Також посилається на те, що в силу розпорядження КМУ від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адміністрування домену .UA» надання інформації про власника веб-сайту не відноситься до компетенції Центру компетенції УЦПНА, а є виключним повноваженням Об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр». Зауважує на тому, що у відповіді Об`єднання підприємств «УМІЦ» від 28 грудня 2016 року вбачається, що інформація про реєстранта доменного імені надається при виникненні спорів щодо доменних імен, а інформація про власника веб-сайту є окремою інформацією і надається в тому числі при виникненні спорів щодо розміщення недостовірної інформації у мережі інтернет. Станом на момент видачі довідки від 30 березня 2017 року Центр компетенції УЦПНА взагалі не був «наділений» повноваженнями щодо надання інформації про власника веб-сайту, а «наділений» лише повноваженнями щодо надання довідок про реєстранта доменного імені або інформації про його встановлення, отже надання інформації про власника веб-сайту виходило за межі повноважень Центру компетенції. Крім цього посилається на відповіді Об`єднання підприємств «УМІЦ» від 28 вересня 2018 року та Центру компетенції УЦПНА від 05 жовтня 2018 року, з яких вбачається, що ні Об`єднання, ні Центр не можуть надати достовірну інформацію про власника веб-сайту, оскільки не являються володільцями такої, а отже надана Центром інформація щодо власника веб-сайту Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» у довідці Центру компетенції УЦПНА від 30 березня 2017 року є ніщо іншим як припущенням, отриманим з серверу «WHOIS Server», який не несе відповідальність за достовірність та актуальність наданої сервісом інформації. Стверджує, що фактично Центр компетенції УЦПНА у довідці від 30 березня 2017 року робить лише одні припущення про ймовірного власника веб-сайту ( ОСОБА_2 ) і фактичного покладає на нього обов`язок спростувати припущення Центру, що є необґрунтованим. Крім того, Центр у довідці надає інформацію про хостинг-провайдера веб-сайту, саме у якого може бути отримана достовірна інформація щодо власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_6 . Апеляційна скарга також містить посилання на ту обставину, що суд першої інстанції не взяв до уваги роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, згідно з якими обов`язок встановлення власника веб-сайту «Національний антикорупційний портал «ІНФОРМАЦІЯ_5» покладається саме на позивача. Скаржник звертає увагу на той факт, що в опублікованій статті не зазначено її автора, проте зазначені особи, які є першоджерелом такої інформаціє, а саме, народний депутат ОСОБА_6 , директор інформаційно-аналітичного агентства «Рейтинг» ОСОБА_7 , і фактично в статті відтворено їх інтерв`ю як публічних осіб, отже відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України та роз`яснень п.п. 9, 12 постанови Пленуму ВСУ належними відповідачами у даній справі є одночасно автор статті та власник веб-сайту, і саме обов`язком позивача є залучення указаних осіб до участі у справі в якості відповідача. У той же час незалучення належного відповідача до участі у справі є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. Наполягає на тому, що наведений зміст публікації жодним чином не порушує прав позивача, а наведені останнім витяги є оціночними судженнями, а саме висловлюваннями, які не містять фактичних даних і не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані з огляду на характер використання мовних засобів.

У наданому відзиві ТОВ « АТБ-маркет» вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що довідка Центру компетенції УЦПНА від 30 березня 2017 року не є належним доказом у справі щодо власника веб-сайту Національний антикорупційний портал «ІНФОРМАЦІЯ_5», не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у справі письмовими доказами. Зазначає, що надані відповідачем разом із заявою про перегляд заочного рішення копії документів не можуть вважатися належними доказами, оскільки подані з порушенням вимог ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України. Посилається на те, що дані про власника веб-сайту були витребувані позивачем відповідно до положень ЦПК України, а довідка від 30 березня 2017 року видана єдиним на дату видачі довідки компетентним держаним органом у питаннях фіксації та дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, а також видачі довідок з відомостями про реєстранта доменного імені або інформації про його встановлення - Департаментом «Центр компетенції» (Центр компетенції УЦПНА). У наявній довідці прямо встановлено особу реєстратора доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_6 та власника даного веб-сайту на дату опублікування спірної статті - ОСОБА_2 . Звертає увагу, що відповідач не навів ніяких доводів та не надав доказів на підтвердження достовірності викладеної на сайті у статті інформації, і поширена інформаціє порушує особисті немайнові права та завдає шкоди особистим немайновим благам позивача, про що цілком доведено в позовній заяві та доданих до неї матеріалів.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5» (ІНФОРМАЦІЯ_4) була опублікована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно з довідкою Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) департаменту «Центру компетенції» від 30 березня 2017 року № 53/2017-ДР-ЦК власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу. За результатами дослідження змісту веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що інформаційна діяльність на ньому здійснюється від імені «Національного антикорупційного порталу «ІНФОРМАЦІЯ_5». Даний ресурс створений при сприянні ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади», що дозволяє зробити висновок, що громадська організація може мати відношення до веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 та ймовірно є власником останнього.

При цьому, в Реєстрі громадських об`єднань, розміщеного на веб-сайті Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, міститься інформація про ГО «Комітет по протидії корупції в органах влади», зокрема, що одним з її засновників є ОСОБА_2 .

Постановою Верховного суду від 1 грудня 2021 року, ухваленій за результатами розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірних відомостей верховний суд дійшов до висновку про те, що довідка Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (УЦПНА) департаменту «Центру компетенції» від 30 березня 2017 року № 53/2017-ДР-ЦК, є належним та допустимим доказом, а належним відповідачем у справі є ОСОБА_2 . Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те що він не є власником веб-сайту Національний антикорупційний портал ІНФОРМАЦІЯ_5, та не має жодного відношення до створення та функціонування вказаного веб-сайту і до поширення інформації в статті та їх авторства не заслуговують на увагу.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначив, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Певні форми узгодження права на захист честі, гідності і ділової репутації зі свободою вираження поглядів передбачені у Законі України «Про інформацію». Ст. 2 зазначеного закону проголошує основні принципи інформаційних відносин, до яких відносяться гарантованість права на інформацію, відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейський суд з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення (стаття 29 Закону України «Про інформацію»).

Так на офіційному сайті Служби безпеки України 27 січня 2017 року було опубліковано накступного змісту інформацію: У Києві співробітники Служби безпеки України затримали одного з топ-менеджерів марежі супермаркетів, через яку фінансувалась терористична організація «ДНР». Наприкінці листопада співробітники спецслужби викрили у столиці комерсантів, частина бізнесу яких продовжувала функціонувати на тимчасово окупованій території, Рравоохоронці встановили, що відсоток з прибутку магазинів бізнесмини сплачували незаконним установам терористів. Урамках кримінального провадження, відкритого за ч. 1 ст.258-5 Кримінального кодексу України, одному з топ-менеджерів комерційної структури оголошено про підозру в скоєнні злочину, Рішенням суду зловмиснику обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тривають невідкладні оперативно-слідчі дії для притягнення до відповідальності всіх бізнесменів та менеджерів, причетних до оборотки. Такого ж змісту стаття була опублікована на сайті газети « Українська правда». ( а.с.16 т. 1, 95 т.2)

ОСОБА_2 є журналістом, працює керівником відділу журналіських розслідувань « Міжнародної інформаційно-аналітичної агенції « Європейська хвиля».( а.с.160 т. 1)

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція). Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Вимогу підтвердити доказами оціночні судження неможливо задовольнити. Така вимога порушує свободу висловлювання своєї думки, яка (свобода) є найважливішою частиною того права, яке забезпечується статтею 10 Конвенції (справа «Лінгенс проти Австрії, 1986 рік).

Уявляється неприйнятним, щоб журналіста позбавили можливості висловлювати критичні думки, навіть якщо він не може довести їх істинність. Поняття «журналістська свобода» допускає деякі перебільшення і навіть провокативність (справа Далбан проти Румунії, 1999 рік).

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Виходячи з положень статті 277 ЦК України та процесуального обов`язку кожної із сторін довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень , обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Інформація, яка містилась в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» є частково достовірною, оскільки поширена офіційним джерелом, а саме прес-службою Служби безпеки України і хоча є інформацією з обмеженим доступом, але є суспільно необхідною. В той же час, інформація поширена прес-службою Служби Безпеки України та газетою « Українська правда» не конкретизує якого кола осіб вона стосується, а лише носить інформаційний характер.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував, що ОСОБА_2 є власником веб-сайту Національний антикорупційний портал ІНФОРМАЦІЯ_5, та не має жодного відношення до створення та функціонування вказаного веб-сайту і до поширення інформації в статті та їх авторства.

Таким чином, відповідачем не надано доказів того що поширена інформація стосовно позивача, була заснована на інтерв`ю, висловлюваннях інших осіб чи була відредагованою з отманої в інший спосіб інформації, хоча і містить в своїй основі інформацію поширену з офіційних джерел. Також не надано доказів про наявність відкритих кримінальних проваджень відносно працівників мережі супермаркетів АТБ, не надано доказів на підтвердження дійсності депутатських звернень до правоохоронних органів, фактів сплати податків не до бюджету України.

В той же час, поширена відповідачем інформація містила дані про вчинення позивачем ряду протиправних дій, які містять ознаки злочинів, та заслуговують на осуд, отже, є негативною.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд першої інстанцій визначив характер такої інформації та дійшов вірного висновку, що вона є фактичним твердженням, а не оціночним судженням.

Таким чином, доказів правдивості поширеної інформації або належності її до категорії оціночних суджень відповідач не надав, а матеріали справи таких не містять. Апеляційний суд, відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що оспорювана позивачем інформація є оціночним судженням.

Враховуючи баланс прав на свободу слова, на повагу до гідності та честі особи, а також презумпцію невинуватості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію, інформацію стосовно позивача Товариства з обмеженою відповідальністю « АТБ -маркет» , оскільки зазначена інформація містить фактичні твердження про вчинення останнім протиправних дій.

Отже, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та в процесі апеляційного провадження, відповідач реалізував свої процесуальні права щодо наведення обґрунтованих доводів та заперечень у справі, проте не спростував належними та допустимими доказами висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд вірно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав та інтересів відповідача ОСОБА_2 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (місцезнаходження: 52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт Слобожанське, вул.В.Сухомлинського, 76, ) судовий збір у розмірі 6400 грн за подання касаційних скарг.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: