Справа № 369/8391/21
Провадження № 2/369/1504/22
15.02.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря Житар А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У червні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали у спадок домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищевказане, також підтверджується інформацією, отриманою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є: свідоцтво про право на спадщину, Р № 1177, 02.06.2003 р. Дата внесення запису про державну реєстрацію нерухомого майна за вказаними вище особами - 16.06.2009 р.
25.05.2021 р. адвокат Позивача звернувся із адвокатським запитом до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Боярської міської ради, з проханням надати копію витягу з Реєстру територіальної громади міста Боярка про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, 02.06.2021 року було отримано відповідь від ЦНАП виконавчого комітету Боярської міської ради від 01.06.2021 р. №02-10/2353-11 на вказаний запит, в якій зазначено, що Реєстр територіальної громади міста Боярка знаходиться в стані формування. До створення зазначеного Реєстру картотека з питань реєстрації осіб, яка передана органу реєстрації виконавчого комітету Боярської міської ради Державною міграційною службою, житлово-експлуатаційними організаціями та іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, підтримуються в актуальному стані за адресною карткою та карткою реєстрації особи за відповідними формами згідно з додатками 4 та 5. І що адресна картка та картка реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_1 до органу реєстрації виконавчого комітету Боярської міської ради не передавались, інформація про зареєстрованих осіб в органі реєстрації відсутня.
Та, відповідно до даних, що містяться в ОСОБА_5 книзі, у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 . зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 14.01.1992 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 30.01.2004 р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 06.09.2005 р., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 13.07.2010 р.
Однак, ОСОБА_4 не проживає в житловому приміщенні понад один рік, про що складено Акт про не проживаючих осіб в житловому приміщенні, будинку АДРЕСА_1 від 08.06. 2021 року.
Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі (актовий запис №455 від 31.12.1993р.), від якого у них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у вказаному домоволодінні з 13.07.2010 р. Проте, наразі, ОСОБА_4 не являється близьким та родичем Позивача, на підтвердження цього додали до позовної заяви рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2000 р (дата набрання законної сили -31.10.2000 р.), яким шлюб між ними розірвано.
Так, Колишнє подружжя проживало разом до 2008 р., а потім ОСОБА_4 завів собі нову родину, та мешкає за іншою адресою. Спільний син Позивача та Відповідача вже дорослий, батько з ним не спілкується, аліменти не сплачує та взагалі не проявляє будь-якої батьківської турботи, як наслідок, ОСОБА_7 не спілкується із батьком.
Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні та облаштуванні житла участі не бере, особистих речей в помешканні не має, не отримує кореспонденцію за даною адресою і взагалі будинком він не цікавиться.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні Позивач, ні інші члени сім`ї відповідачеві не чинили.
Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості продати належне йому на праві власності майно. Крім того, призводить до сплати комунальних послуг в збільшеному розмірі, зважаючи на кількість зареєстрованих осіб.
Як відомо зі слів сусідів, ОСОБА_4 вже давно не проживає за вказаною адресою, він мешкає з іншою родиною, за іншою адресою.
На підставі вищевикладеного, позивачі просили суд визнати особу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 30.01.2004 р. такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2021 року відкрито загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачі у судове засідання не з`явились, їх представник подав заяву, в якій просив розглядати справу у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд за письмовою згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали у спадок домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищевказане, також підтверджується інформацією, отриманою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є: свідоцтво про право на спадщину, Р № 1177, 02.06.2003 р. Дата внесення запису про державну реєстрацію нерухомого майна за вказаними вище особами - 16.06.2009 р.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Позивачі посилається на те, що відповідач не проживає в житловому приміщенні понад один рік, про що складено Акт про не проживаючих осіб в житловому приміщенні, будинку АДРЕСА_1 від 08.06. 2021 року.
Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі (актовий запис №455 від 31.12.1993р.), від якого у них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у вказаному домоволодінні з 13.07.2010 р. Проте, наразі, ОСОБА_4 не являється близьким та родичем Позивача, на підтвердження цього додали до позовної заяви рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2000 р (дата набрання законної сили -31.10.2000 р.), яким шлюб між ними розірвано.
Так, Колишнє подружжя проживало разом до 2008 р., а потім ОСОБА_4 завів собі нову родину, та мешкає за іншою адресою. Спільний син Позивача та Відповідача вже дорослий, батько з ним не спілкується, аліменти не сплачує та взагалі не проявляє будь-якої батьківської турботи, як наслідок, ОСОБА_7 не спілкується із батьком.
Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні та облаштуванні житла участі не бере, особистих речей в помешканні не має, не отримує кореспонденцію за даною адресою і взагалі будинком він не цікавиться.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні Позивач, ні інші члени сім`ї відповідачеві не чинили.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню.
З урахуванням задоволення позову, стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає 908 гривень судового збору.
Керуючись ст. 405 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 30.01.2004 р. таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - 908 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Києво- Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 14 вересня 2010 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в м. Києві 04 вересня 2001 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Києво- Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 07 вересня 2005 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспортні дані не відомі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.В. Дубас