Суддя Попова В. О.
Справа № 644/237/21
Провадження № 2/644/968/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 лютого 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Луценко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Удовікова І.М., яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що 09 листопада 2011р. між ОСОБА_6 (позикодавцем) та ОСОБА_5 (позичальником) був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_6 позичив відповідачу 72 500,00 грн., однак, відповідач суму боргу не повернув, тому позивач був змушений звернутися до суду, й, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 березня 2015р. в справі № 644/ 9553/14-ц частково задоволено позов та постановлено стягнути з ОСОБА_5 72500,00 грн. основного боргу за договором позики та 2145,21 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу, також стягнуто витрати зі сплати судового збору. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 3 квітня 2015р. постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 інфляційні нарахування у розмірі 12 662,96 грн. Зазначені рішення набули законної сили, знаходиться на виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 16 травня 2019р. ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в справі № 644/ 9553/14-ц замінено стягувача ОСОБА_6 на правонаступників - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у виконавчому провадженні по справі про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів. На момент подання цього позову відповідач рішення суду не виконав. Посилаючись на вимоги статті 625ЦК України, представник позивача просила стягнути інфляційні витрати за останні 3 роки, виходячи з суми основного боргу, збільшеної на індекс інфляції, станом на 1 січня 2018р., які становлять суму 33 532,88 грн., крім того просила стягнути 3 % річних за останні 3 роки, а саме з 18 січня 2018р. по 18 січня 2021р., що складає 6530,96грн., крім того, зазначила, що при зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, довіреністю та квитанцією, що додаються до позову. Представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів інфляційні нарахування у розмірі 33 532 грн. 88 коп., три проценти річних у розмірі 6 530 грн. 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн., а разом суму в розмірі 42 563 грн.84 коп. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. покласти на відповідача.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивачів та позивачі не з`явились, представник позивачів надала заяву про розгляд справи за її та позивачів відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти постановлення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу за місцем реєстрації, яка вказана в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, (а.с.51), відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та саме за вказаною адресою направлялись судові повістки на ім`я відповідача.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування.

Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що 09 листопада 2011р. між ОСОБА_6 (позикодавцем) та ОСОБА_5 (позичальником) був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_6 позичив відповідачу 72 500,00 грн.строком на 24.09.2013року. В зв`язку із неналежним виконанням боржником умов цього договору, позикодавець звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 13 березня 2015р. в справі № 644/ 9553/14-ц частково задоволено позов та постановлено стягнути з ОСОБА_5 суму в розмірі 72500,00 грн. основного боргу за договором позики від 09.11.2011року та 2145,21 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу, також стягнуто витрати зі сплати судового збору. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 3 квітня 2015р. постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 інфляційні нарахування у розмірі 12 662,96 грн. Зазначені рішення набули законної сили, знаходиться на виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.29).

16 травня 2019р. ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в справі № 644/ 9553/14-ц замінено стягувача ОСОБА_6 на правонаступників - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у виконавчому провадженні в справі про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів (а.с.34).

На день звернення до суду з цим позовом вище вказані рішення суду не виконані, у зв`язку із чим представник позивача просить стягнути з відповідача просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів інфляційні нарахування у розмірі 33 532 грн. 88 коп., три проценти річних у розмірі 6 530 грн. 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн., а разом суму в розмірі 42 563 грн.84 коп., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.95).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду, в яких застосовувалась частина друга статті 625 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку, що Велика Палата кваліфікує три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальну форму відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. В постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) Велика Палата вказала, що «за змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У свою чергу неустойка, штраф, пеня є засобами забезпечення виконання зобов`язань і покликані виконувати насамперед превентивну функцію. В постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та в постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата вказала, що передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України три проценти річних не є неустойкою і не мають штрафного характеру.

Представником позивача наданий розрахунок інфляційних втрат за останні три роки, виходячи з суми основного боргу, збільшену на індекс інфляції, станом на 01.01.2018року. Так, на 01.01.2018року сума основного боргу, збільшена на індекс інфляції за час прострочення, становила 167 664,42 грн. (72 500,00 грн.х100,4% (за жовтень 2013 року) х 100,2% (за листопад 2013 року)х 100,5% (за грудень 2013 року)х 124,9%(за 2014 рік) х 143,3 %(за 2015рік)х 112,4%(за 2016 рік)х 113,7% (за 2017 рік). За останні три роки, що передували подачі даного позову, сукупний індекс інфляції становив 120% (109,8% за 2018рік х 104,1 %за 2019 рік х 105,0% за 2020 рік). Таким чином, інфляційні втрати позивача за останні три роки, виходячи з суми основного боргу, збільшену на індексі інфляції станом на 01.01.2018року, становлять 33 532,88 грн (167 664,42грн.х 120%-167 664,42грн).

Крім того, представником позивача наданий розрахунок трьох процентів річних, а саме - з 18.01.2018року по 18.01.2021року, сума яких складає 6530,96 грн. (72 500,00 х 3% : 365 днів х 1096 днів). Даний розрахунок перевірений судом, та визнаний вірним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних втрат за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За результатами розгляд справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Так, представник позивачів - адвокат Удовікова І.М. подала заяву про надання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, яку обґрунтовувала тим, що нею надані послуги з правничої допомоги з розрахунком їх вартості за договором про надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Удовіковой І.М. було надано правову допомогу на загальну суму 2500 грн.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 2500 грн. що буде належною і пропорційною компенсацією послуг адвоката з аналізу і визначення характеру спірних правовідносин, складністю справи та кількістю судових засідань, проведених по справі.

Керуючись ст.625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265,274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) інфляційні нарахування у розмірі 33 532 (тридцять три тисячі п`ятьсот тридцять дві) гривні 88 копійок, 3% річних у розмірі 6530 (шість тисяч п`ятьсот тридцять) гривень 96 копійок, всього 40 063 (сорок тисяч шістьдесят три) гривні 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятьсот вісім) гривень 00 копійок, за професійну правничу допомогу - 2500 (дві тисячі п`ятьсот) гривень 00 копійок, а всього 3408 (три тисячі чотириста вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення (заочне) складено 11.02.2022.

Суддя В.О. Попова