Справа № 207/4066/21
Провадження № 2/311/472/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.,

за участі секретаря судового засідання Чучі С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Південний відділ ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Південний відділ ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів, який мотивовано наступним.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 25 березня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дитину - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

21 вересня 2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на сина сторін, до його повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30 %прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2012 року.

29 березня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська залишив заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.07.2021 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції від 21.09.2012 без змін.

05 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 .

У вказаному шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка - ОСОБА_6 .

Відповідно довідки про доходи від 09.09.2021, ОСОБА_1 працює електромонтером у КП КМР «Транспорт» з березня 2021 року до теперішнього часу і його дохід складає 10 746,95 грн. щомісячно, без врахування утримань, та до виплати позивач отримує 6 421,30 грн.

Позивач зазначає, що оскільки у нього змінився сімейний стан, в іншому шлюбі народилася ще одна дитина, він має потребу у забезпеченні життєдіяльності своєї сім`ї, що, в свою чергу, тягне за собою зміну його матеріального стану, а тому в розумінні ст. 192 СК України, це є підставами для зміни розміру аліментів, у зв`язку із чим просив суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.09.2012, які стягуються з нього, з ј до 1/6 частки заробітку його доходу (а.с. 2-6).

У відзиві на позовну заяву, відповідачка просила суд відмовити в задоволенні позову. Узагальнені доводи зводяться до того, що позивачем не надано доказів на зміну його матеріального стану, а народження у нього в іншому шлюбі доньки, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, позивач має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 30.09.2021 становить 117 313 грн. 75 коп. (а.с.51-55).

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, проте до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

В судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Предметом позову в справі є зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача, з ј частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 25 березня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-11).

21 вересня 2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на сина сторін, до його повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30 %прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2012 року (а.с. 12-23).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.07.2021 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду від 21.09.2012 без змін (а.с. 14-17).

05 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №287 (а.с. 18).

У вказаному шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.05.2016 Заводським районним у м. Дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 466 (а.с. 19).

Відповідно довідки про доходи від 09.09.2021, ОСОБА_1 працює електромонтером у КП КМР «Транспорт», з березня до серпня 2021 року його дохід склав 49 238,09 грн. (а.с. 20).

Внаслідок укладення повторного шлюбу, прізвище відповідачки змінено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_6 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини ОСОБА_10 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Суд наголошує, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд вважає, що встановлений рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзерджинська від 21 вересня 2012 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20)

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзерджинська від 21 вересня 2012 року, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 263-268, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Південний відділ ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 14 лютого 2022 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко