10.02.2022 Провадження по справі № 2/940/118/22
Справа № 275/816/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Козуб І.С.

позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки і піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить позбавити відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не проявляють заінтересованості у її подальшій долі, не цікавляться її успіхами, станом здоров`я. 06.10.2021 року виконкомом Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . З 19.10.2017 року відповідачка ОСОБА_2 перебуває на обліку у філії Центру обліку бездомних осіб, як особа, яка не має постійного місця проживання. За таких обставин, позивачка просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їхньої малолітньої дочки ОСОБА_4 .

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

10.02.2022 року позивачкою ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву, в якій зазначає, що у частині позову щодо позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4 підтримує позовні вимоги у повному обсязі. У частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_4 - відмовляється від позовних вимог. Разом з тим, просить не стягувати з відповідачки судові витрати.

У підготовчому засіданні позивачка ОСОБА_1 у частині позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області у підготовче засідання не прибув, надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності третьої особи, проти позову не заперечують. Разом із заявою надіслано копію рішення виконкому Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 06.10.2021 року № 596 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » так копію висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 106-108).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 46).

Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 18.10.2017 року № 9 встановлено, що батьком дитини записаний ОСОБА_3 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 51).

Із копії довідки, виданої 06.09.2021 року № 320 виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради, встановлено, що в сім`ї ОСОБА_1 з 01.05.2021 року без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проживає малолітня дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходиться на її вихованні. (а.с. 52).

Факт проживання малолітньої ОСОБА_4 з позивачкою ОСОБА_1 підтверджується також актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 16 вересня 2021 року. (а.с. 54).

Із копії заяви ОСОБА_2 від 03.09.2021 року вбачається, що у зв`язку з тим, що на даний час у неї відсутні умови проживання для дитини, вона залишає на тимчасове виховання ОСОБА_1 свою малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з подальшим позбавленням батьківських прав. (а.с. 55).

Із копії посвідчення про взяття на облік за № 2290 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в філії Центру обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, і місце перебування якої може бути зареєстровано за юридичною адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 58).

06.10.2021 року виконкомом Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області винесено рішення № 596 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » відповідно до якого вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судовому порядку. (а.с. 107).

Із висновку виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконкому Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області 06.10.2021 року № 596, встановлено, що ОСОБА_2 стверджує, що в неї відсутнє житло та немає можливості займатися вихованням своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. (а.с. 108).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституціє України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з положення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З огляду на вищезазначене, враховуючи висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітньої дочки ОСОБА_2 , наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки позивачкою доведено та судом встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері ОСОБА_2 від виконання її батьківських обов`язків.

Судові витрати позивачка залишає за собою.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, статтями 4, 10, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 200, 206, 264-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на обліку у філії Центру обліку бездомних осіб за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 14.02.2022 року.

Суддя С.В.Мандзюк