Ухвала

16 лютого 2022 року

місто Київ

справа № 296/8929/20

провадження № 61-21090ск21

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петрова Є. В та всіх суддів Верховного Суду у цивільній справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади міста Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2021 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 в цивільній справі №296/8929/20 повернуто ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 15 листопада 2021 року через відділення поштового зв`язку подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху, а скаржнику надано строк - десять днів з дня вручення копії даної ухвали, для подання до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження дати отримання ОСОБА_1 копії ухвали судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2021 року або заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин пропуску строку. Одночасно, в ухвалі також було роз`яснено наслідки, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року визнано неповажними підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2021 року.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2021 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року клопотання представника відповідача Житомирської обласної державної адміністрації задоволено.

Провадження у цивільній справі № 296/8929/20 за позовною заявою Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади міста Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут закрито.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2021 року визнано неподаною та повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвали Житомирського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, заявникові надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Зокрема, суд касаційної інстанції, вивчивши доводи касаційної скарги, визначив обов`язок ОСОБА_1 подати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій визначити які судові рішення оскаржуються та у описовій частині чітко викласти підстави оскарження - обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень), а вимоги прохальної частини касаційної скарги необхідно викласти таким чином, щоб прохальна частина відповідала та узгоджувалась з описовою частиною касаційної скарги. Разом із тим, запропоновано заявнику уточнити інших учасників справи.

ОСОБА_1 08 лютого 2022 року засобами поштового зв'язку звернулася до суду касаційної інстанції із заявою про відвід судді Петрова Є. В. та всіх суддів Верховного Суду.

Заява мотивована тим, що на переконання заявника існують сумніви в об`єктивності та упередженості судді Петрова Є. В. та всіх суддів Верховного Суду.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність зазначених суб`єктивних або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення певним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона знаходить прояв не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин), - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі, як зацікавленість у розгляді конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді є недостатньо об`єктивними, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. у справі № 296/8929/20, Верховний Суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Верховний Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що суддя-доповідач Петров Є. В. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм Верховним Судом підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді (суддів). Вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав відводу судді-доповідача Петрова Є. В. зводяться до незгоди ОСОБА_1 із висновками та мотивами ухваленого Верховним Судом рішення.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Подібна позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07 вересня 2017 року № 46, у пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду, отже, заявлений відвід є необґрунтованим. Доводи заявника щодо підстав для відводу судді обґрунтовуються помилковим тлумаченням норми процесуального закону.

Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тож, доводи заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді та свідчити про наявність сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Отже, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Враховуючи, що Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді-доповідача Петрова Є. В., вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід судді, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, підлягає передачі іншому судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 393 ЦПК України касаційна скарга реєструється у день її надходження до суду касаційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Тож до вирішення процесуального питання про відкриття провадження повноважним складом суду є суддя-доповідач, який на цій стадії провадження здійснює процесуальні дії одноособово, відповідно заявлення та вирішення відводу всім іншим суддям Верховного Суду є передчасним, тому відвід в цій частині підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Петрова Є. В., передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Заяву ОСОБА_1 про відвід всіх суддів Верховного Суду повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров