Справа № 522/5595/21
Провадження № 2/521/703/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Петряєвої М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.10.2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.10.2007 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 0 від 23.10.2007р. в розмірі 72 389,74 грн., понесені судові витрати в розмірі 2270 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», 23.10.2007 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 30851 дол. США зі сплатою 13,5% річних.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами (п. 4 Кредитного договору).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30 851 дол. США.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №952/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в числі за Договором кредиту № 0 від 23.10.2007р.

Таким чином, вказують про те, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Дельта Банк» втратив такі права.

Окрім того позивач стверджує, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів, отриманих на підставі Кредитного договору № від 23.10.2007 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно розрахунку, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 25.02.2021р. становить 72389,74 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду направили клопотання, згідно якого просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити та застосувати по справі строки позовної давності. Справу розглянути за відсутності відповідача та його представника.

Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до пункту 1.1. договору про надання споживчого кредиту №0 визначено, що Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, в сумі 30851 дол. США, та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 155 797,55 грн., за курсом Національного банку України на день укладання цього Договору.

Згідно із пункту 1.2.1. договору про надання споживчого кредиту № 0 визначено, що надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін з 23.10.2007р. по 23.10.2014р.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір № 952/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в числі за Договором кредиту № 0.

Згідно позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 72 389,74 грн., з яких 70 052,54 грн. - 3% річних від тіла кредиту в розмірі 777 651,42 грн. за період з 25.02.2018 року по 25.02.2021 року та 2 337,20 грн. - пеня нарахована за подвійною обліковою ставкою на тіло кредиту за період 25.02.2020 р. по 29.02.2021 р.

Застосування судом ст. 625 ЦК України є правовим наслідком порушення грошового зобов`язання, а так як судом взагалі не встановлено наявність боргу відповідачів перед позивачем, а відтак, й не може бути встановлено прострочення сплати суми боргу, то застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, як похідних від порушення основного зобов`язання, не може бути застосоване.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими в ст. ст. 76-78, 81 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

При цьому, ТОВ "Вердикт Капітал" доказів наявності заборгованості відповідача перед позивачем суду не надано, а ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» вимог до відповідача з приводу невиконання умов кредитного договору № 0 від 23.10.2007 р. не пред`являло.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмову в позові.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Разом з тим, ч. 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності та початок перебігу строку позовної давності заново, зокрема, проведення відповідачем оплат в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, представником позивача суду не надано.

Як вбачається з умов п.п. 1.2.2. п.1.2. розділу 1 кредитного договору № 0 від 23.10.2007 р. остаточний строк повернення кредиту був встановлений не пізніше 23.10.2014 р., з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту представник позивача звернувся до суду 30.03.2021 р., тобто, поза межами трирічного строку, передбаченого статтею 257 ЦК України.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. (справа №127/15672/16-ц) є безпідставним, оскільки у зазначеній справі строк кредитного договору не сплинув, крім того, у цій справі зазначено про судове рішення про стягнення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо стягнення 3% річних та пені, а позивачем не доведено переривання строків давності, суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача у строк, більш, ніж передбачений ст.257 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Керуючись ст.ст.10,12,89,141,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.10.2007 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН