Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2022 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ситнік О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа: ККП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість», про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач звернувся з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за ним право власності на майно. У обґрунтування позову зазначив, що він є онуком померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є спадкоємцем померлої. Позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому мати позивача, ОСОБА_3 (дочка померлої ОСОБА_2 )звернулася із заявою про відмову від спадщини. 09 вересня 2021 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 . До складу спадкового майна входять 12/25 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Між тим, при здійсненні державним нотаріусом перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо належності вищевказаного майна спадкодавцеві, нотаріусом було виявлено невідповідність щодо розмірів часток, що належать співвласникам будинку. А саме: ОСОБА_2 у відповідності до наданих нотаріусу документів (свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя від 25 березня 1996 року; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р.№3- 1220; та довідки БТІ м. Маріуполя №3532 від 11 листопада 2020 року) належить 12/25 частки вищевказаного житлового будинку, а ОСОБА_5 належить 16/25 частки житлового будинку. Таким чином, дані частки у сумі не становлять єдине ціле. Крім того, було виявлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя від 25 березня 1996 року, допущено помилку в записі «ідеальна частка». За таких обставин, через те, що на думку державного нотаріуса, фактично наданий позивачем правовстановлюючий документ на спадкове майно, не відповідає дійсному розміру частки майна, останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він не має інших можливостей захистити своє порушене право, окрім як за допомогою звернення до суду. Причина, за якої правовстановлюючі документи співвласників житлового будинку містять у собі спірну інформацію щодо розміру належних їм часток, та за яких саме обставин і коли виникла така помилка, позивачу невідома. Крім того, зазначив, що до складу спадкового майна, що належало ОСОБА_2 , входить ще прибудова (літ.а1) загальною площею 10,2 кв.м. Вказана прибудова побудована без дозвільних документів. Зазначає, що в період часу з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року діючим законодавством було встановлено, що право власності оформлюється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Позивач намагався самостійно здійснити реєстрацію права власності на прибудову, однак спадкодавцем не було оформлено декларацію про готовність об`єкту. На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 12/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 36,1 кв.м.; нежитлової прибудови літ. А2-1; нежитлової прибудови а-1; погребу літ.а/п; гаражу літ. Ж-1; сараю літ. И-1; 1/4 частки сараю літ. В-1; 1/4 частки погребу літ. В/п; навісу літ. К-1; вбиральні літ. В1-1; огорожі №2.3.; замощення 1.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Маріуполі Донецької області (паспорт № НОМЕР_2 ).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №228.

Суду було надано копію спадкової справи №201/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , відповідно до якої в проваджені Третьої маріупольської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 201/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкала в АДРЕСА_1 . З заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за законом - онук спадкодавця ОСОБА_1 , із заявою про відмову від спадщини звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_3 . 09 вересня 2021 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_4 , який діє за довіреністю від імені ОСОБА_1 , для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 . До складу спадкового майна входить 12/25 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка набута спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя 25 березня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р. № 3-1220. У свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 вказано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 належить на праві власності 12/25 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідно, у свідоцтві про право на спадщину за законом вказано, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 спадкоємцем на 12/50 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . При перевірці нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно ( довідка № 274020252 від 09 вересня 2021року), щодо належності цього майна спадкодавцеві, було виявлено: співвласнику будинку ОСОБА_5 належить 16/25 частки житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; спадкодавцю ОСОБА_2 , відповідно до вищевказаних свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя 25 березня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р. № 3-1220 та довідки БТІ м.Маріуполя № 3532 від 11 листопада 2020 року, належить 12/25 частки вищевказаного житлового будинку. Крім того, у вищевказаній довідці БТІ вказано, що при видачі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя 25 березня 1996 року було допущено помилку у запису «ідеальна частка», але при видачі органами БТІ документів, необхідних для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 18 липня 2003 року за р. № 3-1220 частки співвласників не були змінені та більш цього, при видачі технічної документації на спадкову частку, органами БТІ було вказана частка 12/25. Причини не внесення змін до відповідних документів про власність ОСОБА_2 органами БТІ при реєстрації власності, не вказані. На теперішній час розмір часток співвласників складає 28/25, що не складає цілої (25/25) частки. На підставі вищевказаного, наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає дійсному розміру частки майна. На підставі викладеного, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 12/25 частку житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судом досліджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який виготовлений ККП «Марійпольське БТІ -Маріупольська нерухомість» 11 листопада 2020 року. Так, технічний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_2 без зазначення розміру частки власності. Схемою розташування будівель та споруд встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ. А1-1, нежитлова прибудова літ.А2-1, прибудова літ.а-1, гараж літ.Ж-1, З-1, сарай літ.Г-1, В-1,Е-1, И-1, погреб літ. В/п,Г/п, літня кухня літ. Д-1, навіс літ.К-1, вбиральні літ. В1-1,Б-1, огорожа №1,2,3, замощення І.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1996 року, виданого РСЕУ комбінату імені Ілліча м. Маріуполя, житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, доля 12/25 частини належить ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . У вказаному свідоцтві міститься виправлення в частині зазначення адреси будинку, а саме «будинок АДРЕСА_2 », виправлено на «будинок АДРЕСА_5 ». Вказане свідоцтво зареєстроване в БТІ за реєстровим № 40466 від 12 квітня 1996 року.

Відповідно до повідомлення ККП «МБТІ-Маріупольська нерухомість», встановлено, що 12/25 часток житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 25 березня 1996 року НОМЕР_1 виданого РСЕУ комбінату ім. «Ілліча», зареєстрованого у Маріупольському БТІ 12 квітня 1996р. р.№ 40466 (12/50 часток), свідоцтва про право на спадщину від 18 липня 2003 року р.№3-1220 посвідченого державним нотаріусом Третьої нотаріальної контори, та зареєстрованого у МКП «Маріупольське БТІ» 04 серпня 2003 року за р. № 1844970 (12/50 часток). Надана інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року. Згідно матеріалів інвентаризації справи №26191 вищевказаного домоволодіння на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А-1 житловою площею 81,6 кв.м., житлова прибудова літ.А1-1, житловою площею 9,8 кв.м, нежитлова прибудова літ.А2-1, погріб літ.а/п, вбиральня літ. Б-1, вбиральня літ.В1-1, сарай літ.Е-1, сарай літ.В-1 з погребом літ.В/п, сарай літ.Г-1, з погребом літ.Г/п, літня кухня літ.Д-1, гараж літ.З-1, оглядова яма З/я, гараж літ.Ж-1, сарай літ И-1, навіс літ.К-1,огорожа №1.2.3., замощення І. Нежитлова прибудова літ.А2-1, гараж літ.Ж-1, сарай літ.И-1 побудовані на підставі рішення Іллічівської колегії від 27 квітня 2005 року №101/33. При проведенні технічної інвентаризації від 11 листопада 2020 року встановлено, що 12/25 частини домоволодіння, які належать ОСОБА_2 , складаються з частини житлового будинку літ.А-1 житловою площею 36,1 кв., нежитлової прибудови літ.А2-1, усього загальною площею 66,5 кв.м, погребу літ.а/п, гаражу літ.Ж-1, сараю літ.И-1, 1/4 частки сараю літ.В-1, 1/4 частки погреба В/п, навісу літ.К-1, вбиральні літ.В1-1, огорожі №2.3., замощення І. Загальна та житлова площі змінені за рахунок демонтування та влаштування перегородок, та зносу кухонної печі, та за рахунок переобладнання підсобного приміщення у житлову кімнату, виконано без втручання у несучі конструкції та не підлягають прийняттю в експлуатацію. Побудований навіс літ.К-1, погріб літ.а/п, та зведені споруди №1.2.3, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №406 не потребують документів, які дають право на будівництво. 3/4 частки сараю літ.В-1, 3/4 часток погребу літ.В/п відносяться до домоволодінь за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 . При видачі Свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_6 від 25 березня 1996року. НОМЕР_1 була припущена помилка, у запису « Ідеальна частка» а саме: замість запису - «9/25» помилково зазначено - «12/25». Прибудова літ.а-1 побудована без дозвільних документів.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2003 року вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 , дружина, що мешкає в АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/2 частку спадкового майна у зв`язку з відмовою на її користь ОСОБА_3 - доньки спадкодавця. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: 12/50 частин житлового будинку з житловою прибудовою та належними до них побудовами подвір`я, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці. На згаданій земельній ділянці розташовані: жилий з цегли будинок літ.А-1, жилою площею 68,5 кв.м., жила з цегли прибудова літ. А-Г-1, жилою площею 9,8 кв.м., сарай літ. В-1, Е-1, Г-1, убиральня літ.В 1-1,гараж літ. 3-1, літня кухня літ. Д-1. Згадана частка жилого будинку з жилою прибудовою та побудовами подвір`я належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого РСЕУ комбіната ім. Ілліча в м. Маріуполі 25 березня 1996 року та зареєстрованого в БТІ м.Маріуполя Донецької області 12 квітня 1996 року за реєстраційним № 40466; 42 повністю сплачених простих іменних акцій відкритого акціонерного товариства «Азов», загальною номінальною вартістю 1050000 карбованців, що належали померлому на підставі сертифікату акцій серії НОМЕР_8 виданого вищевказаним підприємством 12 червня 1995 року; грошових внесків з належними до них прибутками та компенсаційними начисленнями що зберігаються у Іллічівському відділенні № 7461 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № НОМЕР_9, у філії № 7461/053 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № НОМЕР_10, у філії № 8013/045 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № НОМЕР_5 , у філії № 7461/037 Ощадного банку міста Маріуполя за рахунком № НОМЕР_6 , що належали померлому на підставі ощадних книжок.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1163113 від 04 серпня 2003 року, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (12/50 частки).

Судом також було досліджено вімітку БТІ про проведення технічного обстеження реконструкції житлового будинку з прибудовою літ.а-1 за адресою: АДРЕСА_1 , за яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Обстеження здійснене 11 листопада 2020 року.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї меті, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), пункт 6, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до Порядку проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що складом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428, для об`єктів збудованих (без оформлення дозвільних документів) у період з 05 серпня 1992 року до 09 квітня 2015 року, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей1216,1218 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. ст. 182, 331,334 ЦК України основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об`єкта нерухомості є державна реєстрація прав на нього.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивача відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим його права підлягають захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.182, 321,328,331,334,376,392,1216- 1218,1268,1270,1296-1299 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа: ККП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість», про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 12/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 36,1 кв.м.; нежитлової прибудови літ. А2-1; нежитлової прибудови а-1; погребу літ.а/п; гаражу літ. Ж-1; сараю літ. И-1; 1/4 частки сараю літ. В-1; 1/4 частки погребу літ. В/п; навісу літ. К-1; вбиральні літ. В1-1; огорожі №2.3.; замощення 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва