Справа № 689/1842/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26.01.2022 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Грановської Д.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування жилим будинком за АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 29 вересня 2004 року за нею визнано право власності в порядку спадкування після смерті матері на вказаний житловий будинок. У даному будинку з її згоди з 2008 року зареєстровані її двоюрідний брат ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4 , які на той час проживали в Республіці Грузія, де розпочався військовий конфлікт. Проте, відповідачі жодного дня з моменту реєстрації не проживали у належному їй будинку, на даний час їх місце проживання невідоме, а вони не бажають добровільно змінити місце реєстрації, через що вона просить суд в такий спосіб усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності нерухомим майном.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав за обставин, наведених в позовній заяві.

Відповідачі, які вважаються такими, що у встановленому порядку були оповіщені про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не подали.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів по справі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за АДРЕСА_1 , як спадкоємець після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29.09.2004 (а.с. 11), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5426619 від 13.11.2004 (а.с. 12).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є двоюрідним братом та племінником позивачки відповідно, в 2008 році були зареєстровані у належному ОСОБА_2 житловому будинку, однак з того часу і по сьогоднішній день там не проживали.

Дані обставини підтверджуються: довідкою Ярмолинецької селищної ради №450 від 31.08.2021 про те, що згідно погосподарської книги №4 власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , на даному дворі зареєстровані але не проживають ОСОБА_6 , 1950 року народження (брат) та ОСОБА_4 , 1972 року народження (племінник) (а.с. 13).

Крім того, допитані в суді як свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_3 , який є двоюрідним братом позивачки, та ОСОБА_4 , який є її племінником, жодного дня у належному на праві власності ОСОБА_2 житловому будинку по АДРЕСА_1 , не проживали.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року № 3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У спірних правовідносинах права позивача, як власника житлового будинку, захищені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 та від 16.11.2016 у справі № 6-709 цс16.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення (постанова ВС від 09.12.2020 у справі № 209/2642/18).

У постановах Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі № 6-2931цс16, від 29.11.2017 у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09.10.2019 у справі № 695/2427/16-ц (провадження № 61-29520св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні без поважних причин у житловому будинку за АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , понад один рік, а тому вони є такими, що втратили право на користування вказаним житлом.

На підставі ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , 1950 року народження, та ОСОБА_4 , 1972 року народження, такими, що втратили право користування житловим будинком за АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Суддя М.М.Баськов