У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2873/21

Провадження № 2-с/348/1/22

14 лютого 2022 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 04.02.2022 у справі №348/2873/21, який було видано за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут",

встановила :

14.02.2022 боржник звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, виданого 04.02.2022 суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі №348/2873/21, відповідно до якої просить скасувати судовий наказ та вирішити питання про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" понесених ним судових витрат: 124,05 гривень судового збору та 1500,00 гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування заяви наведено таке. Вказує, що 08.02.2022 він отримав судовий наказ судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.202022 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" заборгованості за спожитий газ в сумі 22009,41 гривень та 227,00 гривень судового збору. За змістом заяви про видачу судового наказу заборгованість в сумі 22 009,41 гривень виникла за постачання природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 за період з 01.09.2021 по 01.10.2021. Ствердив, що у даному будинку не проживав та не був зареєстрований, так як постійно проживав та проживає на квартирі по АДРЕСА_2 , за поставку газу до якої у нього заборгованості немає. Крім того, зазначив, що заявник покликається на заяву-приєднання, укладення типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 та сплачених ним рахунків (квитанцій). Однак не надано жодного письмового договору, заяви про приєднання чи сплаченого ним виставленого рахунку. Заперечує щоодо укладення з ТзОВ "Івано-Франківськгаз збут" будь-якого договору постачання газу до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд встановив, що підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні. Заява подана у визначений законом строк.

Перевіривши доводи заяви та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що доводи, викладені в заяві про видачу судового наказу, потребують додаткового дослідження. З матеріалів та обставин даної справи встановлено, що між сторонами наявний спір про право.

Заява про скасування судового наказу є обґрунтованою, а тому судовий наказ підлягає скасуванню.

Щодо вимог заявника в частині стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

До заяви додано доказ сплати судового збору, а також докази оплати послуг адвоката, копію ордеру на надання правничої допомоги.

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст.42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут"звернувся до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суддя зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження. Що стосується боржника, то він також не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку позовного провадження, якщо неправомірними діями стягувача йому було завдано збитки.

Керуючись ст. 171 ЦПК України, суддя,

постановила:

Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" заборгованості за спожитий природний газ в сумі 22 009 (двадцять дві тисячі дев"ять) гривень 41 копійку та 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок судових витрат, виданий 04.02.2022 суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі №348/2873/21 - скасувати.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

В задоволенні заяви в частині стягнення судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Матолич В.В.