Справа № 2-3151/09
Провадження № 2-п/521/3/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.

за участю

представника ОСОБА_1 - адвоката Явнюк Д. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 2-3151/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Явнюк Денис Миколайович звернувся до Малиновського районного суду м. Одеса із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 2-3151/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.

Свою заяву мотивує тим, що 23.03.2009 року, суддею Малиновського районного суду м. Одеси Буран О.М. було винесено заочне рішення, по цивільній справі № 2-3151/09. Яким задоволено позовні вимоги частково, а саме: Розірвано договір оренди, реєстраційний номер 1027 від 15.03.2007 року, що укладений між позивачем та відповідачем, а також стягнуто з відповідача на користь позивачки орендну плату 135 557,95 грн. і моральну шкоду 20 000,00 грн. 05 березня 2021 року. ОСОБА_1 дізнався про наявність заочного рішення, що підтверджується відповідною розпискою на особистій заяві про бажання отримати ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси Буран О.М. від 20.09.2012 року про заборону відповідачу виїздити за межі держави України. Ознайомитись із матеріалами цивільної справи № 2-3151/09 відповідачу було відмовлено, у зв`язку із її знищенням.

Заявник вказує на порушення судом вимог ст. 74. 224 ЦПК України (в редакції 18.03.2004 р., який діяв на час розгляду справи № 2-3151/09) та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції":

ОСОБА_1 судових повісток про виклик до суду, про призначення справи до розгляду - не отримував. А про наявність цивільної справи та винесеного заочного рішення дізнався випадково, коли із-за відрядження йому необхідно було перетнути державний кордон України. У прикордонній службі відповідач отримав від інспектора ПК 1 категорії групи інспектарів ПК вінс (тип А) впс "Чорномореьк" ст. прапорщика Дровніченко І.А. - рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України від 04.03.2021 року.

При цьому, заявник зазначив, що виникли нові обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, для чого необхідно поновити судовий процес. Відповідач працював водієм у чоловіка позивачки ОСОБА_3 . Через деякий час, ОСОБА_3 запропонував відповідачу взяти в нього (його дружини) у оренду автомобіль і працювати на себе. Відповідач погодився та уклав відповідний договір оренди. Згідно умов договору, відповідач сплатив орендну плату за домовленістю, у розмірі 2000,00 гривень, у квітні 2007 року. У травні 2007 р. виникла заборгованість, у зв`язку з чим чоловік позивачки запропонував виконувати його замовлення, а саме: він купляв в Одесі контейнери та продавав їх на оптовому промтоварному ринку у м. Хмельницький. То відповідачу було запропоновано перевозити контейнери з м. Одеси до м. Хмельницький, на що ОСОБА_1 погодився та виконував перевезення 2-3 місяці. За надані послуги чоловік позивачки забирав орендну плату за автомобіль у розмірі 2000.00 гривень, щомісячно. Передача грошей проходила па площадці для вантажівок (гараж), де стояв орендований автомобіль. Відтак, жодної заборгованості про сплату за оренду автомобіля не існує.

З урахуванням зазначеного вважає, що заочне рішення суду від 23.03.2009 року підлягає перегляду.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 25.03.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді Леонову О.С. 26.03.2021 року.

29.03.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вищевказану заяву було залишено без руху.

23.04.2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Явнюк Д.М. через канцелярію суду (вх. № 18445) надійшла заява про усунення недоліків.

За ініціативою суду було поставлено питання про відновлення втраченого провадження по цивільній справі № 2-3151/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.

06.04.2021 року на запит суду з архіву Малиновського районного суду м. Одеси було надано довідку про збереження лише оригіналів процесуальних документів по вищезазначеній справі

26.04.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Явнюк Д.М. про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.

14.06.2021 року до суду (вх. № 27182) від позивача ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення.

17.01.2022 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-3151/09 в частині матеріалів справи, які збереглися.

Позивач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Явнюк Д.М. підтримав заяву про перегляд заочного рішення. Зазначив, що ОСОБА_1 не було відомо про ухвалення заочного рішення по вказаній справі до березня 2021 р. Крім того у них відсутні будь-які матеріали стосовно втраченого судового провадження, окрім копії позовної заяви ОСОБА_2 . З приводу виконавчого провадження по справі № 2-3151/09, йому також нічого не відомо, будь яких пояснень з приводу заяви ОСОБА_1 від 11.09.2012 року до начальника Другого Малиновського ВДВС представник ОСОБА_1 - адвокат Явнюк Д.М. суду пояснив, що відповідачу не відомо про вказану заяву.

Суд, вивчивши доводи заяви про перегляд заочного рішення суду, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права частина перша статті 8 Конституції України. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права відповідно до частини перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Суд здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП] (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення заява № 52854/99, пункт 52, ЄСПЛ 2003-IX).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній та юридичній особі право на розгляду судом справи упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до змісту ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з тексту заочного рішення, Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить розписки про одержання судових повісток, про причини неявки з поважних причин суд не повідомили.

Відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а зміст заяви зводиться до заперечення та посилання на те, що виникли нові обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, для чого необхідно поновити судовий процес. Крім того не надано жодних письмових доказів (розписок, квитанцій) про сплату коштів за договором оренди.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Отже, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні та перегляді заочного рішення є визначальним з точки зору виконання інститутом заочного провадження своєї мети сприяти ефективному та оперативному здійсненню правосуддя.

Аналогічні висновки зазначені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року по справі№ 369/2744/15-ц, провадження № 61-16608св18 (ЄДРСРУ № 80079800).

Враховуючи, що відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що вбачається з тексту заочного рішення про одержання судових повісток відповідачем, до заяви не додано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а зміст заяви зводиться до заперечення та посилання на те, що виникли нові обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, для чого на думку заявника необхідно поновити судовий процес, не надано жодних письмових доказів (розписок, квитанцій) про сплату коштів за договором оренди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновить ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2009 року по цивільній справі № 2-3151/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.

В задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2009 року по цивільній справі № 2-3151/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У зв`язку з перебуванням судді Леонова О.С. у відрядженні 28.01.2022 року та на лікарняному з 02.02.2022 року по 07.02.2022 року, повний текст ухвали суду складено 08.02.2022 року.

Суддя: О.С. Леонов

08.02.22