У Х В А Л А

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 585/828/20

провадження № 61-12822ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державної установи «Роменська виправна колонія» (№ 56), Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

30 липня 2021 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2021 року.

У серпні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2021 року, здана до поштового відділення зв`язку 31 липня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2021 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання належним чином оформленої касаційної скарги з зазначенням підстав касаційного оскарження та надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, належним чином обґрунтованої доказами.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_1 , на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 червня 2021 року з тих же підстав.

У січні 2022 році до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_2 , подана представником ОСОБА_1 , якою недоліки касаційної скарги не усунуто у повному обсязі.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд вказав скаржнику на те, що останньому необхідно було надати виправлену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підстави касаційного оскарження, їх обґрунтування, а також заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, належним чином обґрунтовану доказами.

Так в касаційній скарзі ОСОБА_2 , поданій представником ОСОБА_1 , зазначено як підставу касаційного оскарження відсутність правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що підпадає під визначення підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Таким чином, крім іншого скаржнику, посилаючись на вказану підставу касаційного оскарження, необхідно зазначати також норму права, з застосуванням якої він не погоджується,, та нормативно-правове обґрунтування такої незгоди.

Крім того, скаржником надано до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови отримано представником скаржника 30 червня 2021 року, докази чого містяться в матеріалах справи, в зв`язку з чим вважає, що строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Так скаржник не надає докази отримання копії оскаржуваної постанови, а суд касаційної інстанції з огляду на особливості касаційного провадження не має можливості перевірити матеріали справи на стадії прийняття касаційної скарги до розгляду.

Таким чином, в частині обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником також не було усунуто недоліки касаційної скарги у повному обсязі.

Крім того, суд наголошує скаржнику на тому, що в провадженні Верховного Суду перебувають дві касаційні скарги, одна з яких подана власне скаржником ОСОБА_2 , а інша - його представником ОСОБА_1 на одні й ті ж судові рішення.

Таким чином, скаржнику необхідно також надати до суду інформацію про те, яку саме з касаційних скарг він має намір підтримувати, оскільки чинним законодавством не передбачено право особи одночасно подавати кілька касаційних скарг на одне й те ж судове рішення.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою недопущення надмірного формалізму та порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником виправленої касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, та також заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з врахуванням вимог цієї ухвали..

Роз`яснити представнику ОСОБА_1 , діючому в інтересах ОСОБА_2 , що у разі невиконання вищевказаних вимог до скарги застосовуються процесуальні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Продовжити представнику ОСОБА_1 , діючому в інтересах ОСОБА_2 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються процесуальні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш