КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/1607/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду

м. Києва із заявою, в якій просив встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначено про те, що у період від 14.09.1984 року до 23.03.1987 року батьки заявника - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження заявника батьками останнього зазначено: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Батьком заявника є ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Метою встановлення факту родинних відносин між заявником та його бабусею є намір бабусі подарувати йому належну їй нерухомість, для посвідчення якого необхідно надати документи, що підтверджують факт родинних відносин.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким заяву задовольнити.

Скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішення суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а вимоги заявника повинні бути задоволені з підстав, викладених в заяві.

Вказує, що встановлення факту родинних відносин безпосередньо впливає на його права як заявника, а саме, на право розпоряджатися належним йому майном, без встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , яка має намір подарувати йому майно, а він, як обдарована особа повинен буде сплатити податок згідно з вимогами Податкового кодексу України, при тому встановлення факту родинних відносин звільняє його від такого обов`язку.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником в розпорядження суду не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається заявник, та були б достатніми для підтвердження факту родинних відносин між заявником ОСОБА_2 та заінтересованою особою ОСОБА_3 .

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідно до даних якого батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №4 від 30.09.2021 року вбачається, що відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_6 записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №3 від 18.08.2021 року вбачається, що 14.09.1984 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції міста Києва складено актовий запис №812 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.03.1987 року, 23.03.1987 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (прізвище дружини після розірвання шлюбу - ОСОБА_9 ) (а.с.13).

Також, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.19).

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14.07.1955 року, матір?ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є заінтересована особа - ОСОБА_3 (а.с.18).

За ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Звернення до суду із даною заявою обґрунтовано заявником тим, що заінтересована особа - ОСОБА_3 має намір подарувати заявнику ОСОБА_2 нерухоме майно, однак, без встановлення факту родинних відносин між ними, заявник, як обдаровувана особа у майбутньому повинен буде сплатити податок згідно вимог Податкового кодексу України. У випадку ж встановлення даного факту судом, заявник буде звільнений від сплати податку.

Суд першої інстанції вірно вказав, що з урахуванням приписів ч.2 ст.315 ЦПК України від встановлення юридичного факту, а саме - факту родинних відносин між заявником ОСОБА_2 та заінтересованою особою ОСОБА_3 з підстав, з яких заявник звернувся до суду із даною заявою, не залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав заявника, оскільки права на укладення правочину заявник не позбавлений, а така підстава, як звільнення заявника від оподаткування, передбаченого положеннями Податкового кодексу України, при укладенні правочинів у відповідних випадках не може бути безумовною підставою для встановлення факту родинних відносин судом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Заявником в розпорядження суду не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається заявник, та були б достатніми для підтвердження факту родинних відносин між заявником ОСОБА_2 та заінтересованою особою ОСОБА_3 .

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: