Справа №731/534/21
Провадження №2/731/20/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Чичоти В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Зарічною Ларисою Анатоліївною, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», про визнання недійсним договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у жовтні 2020 року, під час переїзду з міста Чернігова до смт Варва, у неї було викрадено сумку з особистими речами, у якій знаходилися: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. Коли вона звернулась до Варвинського відділу поліції, їй порекомендували подати до міграційної служби заяву про втрату паспорта та видачу нового, що вона і зробила. З січня 2021 року їй почали надходити смс-повідомлення з вимогою погасити заборгованість за невідомим їй кредитом, а у подальшому почали телефонувати невідомі особи з погрозами та вимогами сплатити невідому їй кредитну заборгованість. Із сервісу кредитних історій вона з`ясувала, що 13 грудня 2020 року від її імені було укладено договір № 1340152 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 6 000,00 грн, хоча такого договору вона не укладала, а тому вказаний правочин не відповідає її внутрішній волі, що свідчить про його недійсність. Пізніше, у квітні 2021 року, з листа ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» вона дізналася, що на підставі договору факторингу № 25032021, укладеного 25 березня 2021 року, до них перейшло право вимоги за договором № 1340152 від 13 грудня 2020 року. Вказаний договір укладений з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від її імені шахрайським способом. На підставі її заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману.

Оскільки вона не укладала з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договору № 1340152 від 13 грудня 2020 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не вчиняла ніяких дій для отримання за цим договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, а також не здійснювала жодних дій, що могли б призвести до укладення цього договору від її імені третіми особами, просить визнати вказаний договір недійсним та стягнути з відповідача на її користь понесені по справі судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000,00 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 грудня 2021 року.

16 грудня 2021 року надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 38-40) з додатками (а.с. 41-88), відповідно до якого вважають позов необґрунтованим та просять відмовити у його задоволенні.

Судове засідання, призначене на 24 грудня 2021 року, відкладено до 18 січня 2022 року та до 17 лютого 2022 року за клопотанням представника позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 106).

Представник позивача Зарічна Л.А. у судове засідання, призначене на 17 лютого 2022 року, не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача (а.с. 127). У судовому засіданні, яке відбулося 24 грудня 2021 року, представник підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свого представника у судове засідання не направили, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 107), надіслали відзив на позовну заяву. У відзиві пояснили, що товариство відповідно до ліцензії надає послуги з онлайнкредитування в мережі Інтернет за посиланням Credit7.ua. Договір про надання фінансового кредиту № 1340152 від 13 грудня 2021 року було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Зокрема, положення ст. ст. 11, 12 вказаного Закону передбачають, що електронний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, і кожний примірник договору, підписаний з накладеним на нього підписом з використанням або електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, або аналога власноручного підпису, є оригіналом. Процедура укладення договору включала в себе: реєстрацію позивача на сайті товариства; підтвердження ознайомлення у повному обсязі з усіма істотними умовами договору; подання анкети-заявки із зазначенням усіх ідентифікуючих даних; прийняття пропозиції (оферти); надсилання товариством на номер телефону ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора; введення ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на Сайті та одночасне направлення нею товариству електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції; направлення товариством примірника договору на електронну адресу та в Особистий кабінет позивача. Позивач підписала договір 13 грудня 2020 року, о 09 годині 11 хвилин, за допомогою одноразового ідентифікатора «А578», після чого товариство видало їй кредит у сумі 6 000,00 грн на банківську карту НОМЕР_1 . При цьому жодних доказів на підтвердження того, що у позивача викрали документи та кредитні картки, а також того, що вона не укладала вищевказаний договір, матеріали справи не містять, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Картка, на яку товариство перерахувало кошти, не була заблокована, хоча зазвичай у разі втрати картки власник її блокує. Додатково зазначають, що раніше ОСОБА_1 вже користувалася послугами товариства та попередні 8 (вісім) кредитів погашені у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» свого представника в судове засідання не направила, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 108). Пояснень щодо позову до суду не подали.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1340152 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 6 000,00 грн строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 10-14, 56-60).

Перерахування коштів у сумі 6 000,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», який належить ОСОБА_1 , підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 61), а також випискою по картковому рахунку, наданою представником позивача (а.с. 110-125).

У пункті 2 Публічної пропозиції ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів (ас. 44) зазначено, що укладаючи договір, Клієнт та Товариство погоджуються на використання в майбутньому електронного підпису одноразовим ідентифікатором зі сторони Клієнта та аналогу власноручного підпису зі сторони Товариства для підписання документів та правочинів.

Пунктами 1.1, 2.1 договору № 1340152 передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт та Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаних при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має реквізити № НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 9.8 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Ведення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

З роздруківки підтвердження процедури укладення електронного договору (а.с. 52), наданої відповідачем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачається, що 03 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 , використовуючи номер мобільного телефона НОМЕР_3 , розпочала реєстрацію на сайті Credit7.ua та надала згоду на обробку персональних даних, ввела СМС-код, надісланий Товариством на її телефон для підтвердження згоди «4388», верифікувала свою картку (підтвердила коректність даних та її приналежність), заповнила заявку на сайті та пройшла повну реєстрацію. 31 липня 2020 року компанія успішно виконала запит в систему Bank ID за номером картки, на яку видається кредит. 13 грудня 2020 року Клієнт авторизувалася на сайті, відправила заявку на отримання кредиту. Товариство прийняло рішення про видачу Кредиту та відправило Клієнту Оферту, після чого надіслало клієнту СМС-повідомлення з кодом для підтвердження прийняття оферти: «Погоджено кредит на суму 6 000,00 терміном на 30 днів. Підпишіть договір і паспорт кредиту кодом А578 в особистому кабінеті credit7.ua». Клієнт ввела СМС-код та акцептувала оферту, після чого товариство відправило Клієнту кошти та її примірник договору, підтвердивши свої дії СМС-повідомленням. 26 березня 2021 року право вимоги за договором переуступлено.

Крім того, відповідачем надано аналогічні договори з позивачем, укладені раніше, а саме 09 серпня 2020 року та 24 жовтня 2020 року (а.с. 64-67, 69-73), заборгованість за якими позивачем ОСОБА_1 погашена (а.с. 68, 74).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оспорюваний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без входу позивача на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без отримання позивачем від відповідача смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, без введення позивачем ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на Сайті та одночасного направлення нею товариству електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 12 січня 2021 року № 524/5556/19.

Крім того, суд враховує, що позичальник ОСОБА_1 зареєструвалася на сайті відповідача ще на початку січня 2020 року (а.с. 52), тобто задовго до жовтня 2020 року, у якому, як стверджує позивач, у неї викрали паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. 09 серпня 2020 року та 24 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_3 укладала аналогічні кредитні договори, зобов`язання за якими виконала (а.с. 64-67, 68, 69-73, 74).

Сам по собі факт внесення в ЄРДР відомостей за заявою позивача про заволодіння коштами шахрайським способом не підтверджує наведених у позовній заяві обставин. Крім того, у повідомленні прокурора про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману (а.с. 5, зворот) відсутня інформація про те, що вказані відомості стосуються оформлення кредитного договору саме з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, застосований також у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, про презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не довела, що не підписувала договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, а також не довела, що в неї було викрадено паспорт громадянина України, реєстраційний номер платника податків та кредитні картки, як і не підтвердила, що вона втратила мобільний телефон з номером НОМЕР_3 та картку НОМЕР_1 , видану їй АТ «Ощадбанк», не надала суду жодних доказів на підтвердження протиправних дій будь-яких осіб при укладанні цього договору, в тому числі шахрайських дій третіх осіб щодо використання її персональних даних, а також доказів того, що розрахунковий рахунок, на який було перераховано кошти, їй не належить, а тому не підтвердила, що вона не отримувала від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» грошових коштів за договором, суд приходить до висновку, що вказаний договір був укладений саме позивачем та відповідав її внутрішній волі.

Крім того, обидві сторони по справі вказують на те, що 25 березня 2021 року було укладено договір факторингу № 25032021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», відповідно до якого відбулося відступлення новому кредитору (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ») усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 1340125 від 13 грудня 2020 року.

Зважаючи на універсальне правонаступництво за вказаним договором факторингу, суд вважає, що відповідачем у справі повинен бути також і правонаступник відповідача ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а саме ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ».

За таких обставин, проаналізувавши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), поданої в її інтересах адвокатом Зарічною Ларисою Анатоліївною (юридична адреса: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, пров. Прорізний, 1А), до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (, юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, б. 25, п. 318), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, б. 8), про визнання недійсним договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко