Справа № 419/56/21
Провадження № 22-ц/810/650/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 травня 2021 рокуухвалене судом у складі судді Мартинюка В.Б. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі про захист прав споживачів,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» зняти (скасувати) встановлені відносно нього обмеження його права вільно розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на поточному рахунку та обслуговуються карткою № НОМЕР_1 , шляхом негайного розблокування зазначеного карткового рахунку і забезпечення можливості позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами на цьому поточному рахунку.

Позов мотивований тим, що між сторонами укладений договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис позивача ОСОБА_1 в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», на виконання умов якого, банк відкрив позивачу поточний рахунок, який обслуговується карткою № НОМЕР_1 . В липні 2019 року ОСОБА_1 здійснив поповнення карткового рахунку № НОМЕР_1 через термінал Приватбанку на суму 2400 гривень, грошові кошти було зараховано, але банк без попередження заблокував картку. Від працівників банку (за телефоном «3700») позивач дізнався, про те, що ці дії відповідача нібито пов`язані з шахрайськими діями, вчиненими з використанням картки, і було запропоновано звернутися до правоохоронних органів.

Оскільки позивач жодних шахрайських дій з використанням вказаної вище картки не вчиняв, з метою проведення відповідного розслідування, 15 вересня 2019 року особисто звернувся до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області (за місцем проходження навчання на той час) із повідомленням про можливе вчинення злочину. Звернення було зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення за №41999 від 15 вересня 2019 року. В телефонному режимі Холодногірським ВП ГУНП в Харківській області повідомлено позивача, що під час проведення перевірки за його заявою ознак будь-якого злочину не встановлено. Письмової відповіді від правоохоронного органу не надходило. 23 вересня 2019 року та 16 квітня 2020 року позивач звертався до установи відповідача з письмовою заявою, в якій просив розблокувати картку або вирішити питання щодо повернення його грошових коштів шляхом їх зарахування на інший поточний рахунок. В подальшому, на неодноразові телефонні звернення позивача (телефонна лінія банку «3700») банк листами від 02 жовтня 2019 року №20.1.0.0.0/7-190923/1742, від 22 квітня 2020 року №20.1.0.0.0/7-200421/5780 повідомляв різну інформацію, стосовно проведення працівниками банку перевірки.

Позивач вважає, що оскільки відсутнє рішення суду про арешт коштів його рахунку, а також відсутні інші передбачені законом підстави щодо обмеження його права на розпорядження вказаними вище грошовими коштами, тому дії банку є незаконними, що порушують його права як споживача банківських послуг.

Посилаючись на вимоги ч. 1ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів» ст.ст. 1074 ЦК України, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» зняти (скасувати) встановлені для ОСОБА_1 , обмеження вільно розпоряджатись грошовими коштами, що знаходяться на його поточному рахунку та обслуговуються карткою № НОМЕР_1 , шляхом розблокування рахунку та картки відкриті на ім`я ОСОБА_1 , з забезпеченням можливості вільно користуватись та розпоряджатись грошовими коштами на ньому.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

За доводами апеляційної скарги, висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є помилковими, оскільки банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № 139015 (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивач, на підставі звернення клієнтів які повідомили, що перерахувавши кошти на картковий рахунок позивача не отримали послуг. Отримувач ОСОБА_1 проінформований про контакти потерпілих відмовився повертати грошові кошти та вирішувати питання з клієнтами, так як з ними на пряму не спілкувався та виконував інші завдання. Банк діяв в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства. Так, оформлюючи картковий рахунок, ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п. 1.1.3.2.13 яких передбачено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій, тому скаржник вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Правом відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що під час вирішення справи не встановлено обставин щодо протиправності дій позивача, які б стали підставою для призупинення банком обслуговування платіжної картки та блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, тому відсутні відповідні правові підстави для утримання банком грошових коштів позивача, адже ці кошти не є заарештованими слідчим чи за ухвалою суду, проте без належних та відповідних правових підстав тривалий час утримуються банком, при цьому будь-яких доказів на підтвердження протиправної діяльності позивача, відповідачем не надано, як і не надано доказів здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого відповідачем заблоковано його картковий рахунок, крім того, відповідачем не надано відомостей про осіб, які зверталися до банку з приводу протиправних дій з боку позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Судом встановлені та матеріалами справи підтверджуються такі обставини справи.

30 травня 2019 року між сторонами укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Умови користування рахунками, права й обов`язки банку і позивача передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до виписки за договором № б/н ОСОБА_1 ,19 липня 2019 року позивач здійснив поповнення готівкою своєї картки № НОМЕР_1 в терміналі самообслуговування на суму 2 400,00 гривень, після чого банк заблокував картковий рахунок, по якому станом на 15 березня 2021 року залишок становить 2 400,80 гривень.

Частинами 1-3 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За частиною 1 статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Згідно статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Отже, дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 5 вказаного Закону банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частинами 1-3 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 статті 17 цього Закону передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Отже, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

Матеріали справи не містять доказів щодо дотримання банком вказаних вище вимог, а також здійснення позивачем ОСОБА_1 незаконних операцій, на підставі чого банком заблоковано картковий рахунок позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що АТ КБ «Приватбанк» належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок, не надав та, не зважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 , банк не вчинив дій, направлених на розблокування карткового рахунку.

Доказів на спростування вірного висновку суду про задоволення позову ОСОБА_1 , з наведених вище підстав, скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення даної справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 14 лютого 2022 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

Н.В. Стахова