Справа № 1713/407/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Максимчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань звернувся приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А.

Подання мотивує тим, що у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження від №67193907 з примусового виконання виконавчого листа №1713/407/12 виданого 21.02.2013 Острозьким районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" заборгованості за кредитними договором №262-07 від 04.10.2007 у розмірі 207087,62 грн.

Вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2021 була направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, однак вся поштова кореспонденція надіслана на адресу боржника була повернута у зв`язку із відсутністю адресата.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, місце знаходження якого встановити не вдалося та який, згідно постанови про розшук майна боржника від 29.10.2021 перебуває у розшуку. Іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Таким чином, боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

Згідно даних отриманих від державної прикордонної служби боржник неодноразово перетинав кордон України та виїжджав за межі України.

Посилається на те, що виконавчий документ до теперішнього часу боржником не виконано. Боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення та, на думку приватного виконавця, вчиняє дії, що ускладнюють його виконання.

Вважає, що вищезазначені обставини у їх сукупності свідчать про наявність можливості виконання рішення, однак боржник ухиляється від його виконання, тому тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є саме тим виправданим законним дієвим механізмом, який сприятиме погашенню боржником зобов`язання за рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи значну суму заборгованості, ухилення боржника від виконання зобов`язань згідно рішення суду, просить винести ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання ним своїх зобов`язань.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А. просить розглядати подання в його відсутності.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 19.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67193907 з примусового виконання виконавчого листа №1713/407/12 виданого 21.02.2013 Острозьким районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" заборгованості за кредитним договором 262-07 від 04.10.2007 в розмірі 207087,62 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У разі відсутності у боржника фізичної особи достатніх коштів чи рухомого майна стягнення звертається на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном. При цьому в першу чергу стягнення звертається на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржникові. В останню чергу звертається стягнення на жилий будинок чи квартиру.

Якщо у боржника фізичної особи відсутні кошти на рахунках у кредитних установах, відсутнє чи недостатньо майна для повного покриття належних до стягнення сум, а також при виконанні рішень про стягнення періодичних платежів та стягнень на суму, що не перевищує двох мінімальних розмірів заробітної плати відповідно до статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення звертається на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

В ході виконання виконавчого провадження постановами про арешт майна боржника у ВП №67193907 від 20.10.2021, приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти та майно боржника.

29.10.2021 приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника автомобіля "Сітроен", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду, приватний виконавець посилається на те, що боржник свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Згідно положень ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з ст. 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобов`язань.

Тобто законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не лише за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" та у п.18 ч.3 ст.11 Закону, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому не виконанні ним відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов`язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний (приватний) виконавець зазначає у поданні.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється виконавчою службою.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

В судовому засіданні встановлено, що відомості про отримання ОСОБА_1 викликів приватного виконавця відсутні, привід до боржника виконавцем не застосовувався. Проте наявність лише самої заборгованості не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, суду не представлено беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон саме з метою невиконання зобов`язання, не зазначено які саме дії буде неможливо вчинити приватному виконавцю при виїзді останнього за кордон.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, так як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таке подання може здійснюватися тільки у рамках цивільної юрисдикції, і таке обмеження можливо застосувати у разі умисного ухилення від виконання рішення суду, доказів яких не містять матеріали подання. Крім того виконавцем не був складений акт про неможливість виконання рішення суду у зв`язку із перебуванням боржника за межами України.

Окрім того, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт навмисного ухилення боржника від виконання зазначених зобов`язань, докази, які підтверджують вжиті приватним виконавцем заходи спрямовані на виконання рішення, зокрема, неможливості звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що боржник був обізнаний з наявністю виконавчого провадження, а також свідоме ухилення боржником від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а також обов`язків, які визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавцем не надано всіх необхідних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.10,18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»

постановив:

в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов`язань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.