Провадження №22-ц/812/120/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2022 року м. Миколаїв

справа №467/219/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області, ухвалене 02 листопада 2021 року під головуванням судді Кологривої Т.М., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 25 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 337 000 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 погодився, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, що станом на 01 лютого 2021 року складає: 365 511 грн 57 коп, з яких: 337 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28511грн57коп. - заборгованість за відсотками .

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - у розмірі 106 643 грн 19 коп., вказував, що сторонами не було належним чином погоджені умови кредитного договору про сплату відсотків за користування кредитом та комісії, а тому виходячи з наданої Банком виписки з особового рахунку ОСОБА_1 позивачем безпідставно було здійснено списання: відсотків на суму 12726грн94коп., комісії на суму 17 900 грн, плати за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 10041 грн 11 коп. та коштів у сумі 2973 грн 09 коп. за підставою «Предавторизація». Також вказав, що за період з 11 травня 2018 року по 01 лютого 2021 року відповідачем було сплачено кошти у розмірі 186 715 грн 67 коп., які позивачем необґрунтовано були зараховані як відсотки.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 643 грн 19 коп. та 1590 грн 52 коп. відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог, просило рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення в зазначеній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт зазначав, що відповідач особисто підписав анкету-заяву, висловивши згоду на укладання кредитного договору на запропонованих Банком умовах. Крім того, в цей же день відповідачем власноручно підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій, зокрема, зазначено тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір та порядок нарахування пені і штрафу, копія якої прикладена до апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також, на думку апелянта, суд не звернув уваги на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 588/62/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 205/2825/18, від 21 жовтня 2020 року у справі № 331/4560/19.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Багдасарян А.Ю. - просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання вдруге не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомлено належним чином, від представника Банку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 162).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено узгодження сторонами з дотриманням передбаченої законом форми ціни кредитного договору, а Банком безпідставно було здійснено зарахування сплачених ОСОБА_1 коштів на погашення цих процентів, комісії, плати за несвоєчасне погашення кредиту, а також коштів за «Предавторизацію», що призвело до необґрунтованого збільшення заборгованості за тілом кредиту, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а вимоги про стягнення заборгованості за тілом підлягають частковому задоволенню.

Проте не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитись.

Так, судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 25 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі чого йому був відкритий картковий рахунок, видана платіжна картка.

У даній заяві відповідачем зазначено, що він ознайомлений і згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які разом із заявою та пам`яткою клієнта становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 35).

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі укладеного сторонами кредитного договору (а.с. 34) платіжні картки видавались ОСОБА_1 неодноразово, остання кредитна картка за № НОМЕР_1 була видана 31.05.2019 року терміном дії до 05/2022 (а.с. 34)

07 лютого 2020 року сторонами було узгоджено встановлення суми кредитного ліміту в розмірі 337 000 грн., про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на Заявці на актуалізацію даних по преміальній картці, який не був відповідачем спростований (а.с. 36).

Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 на підставі укладеного із позивачем договору він користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення заборгованості (а.с. 11-32).

Згідно наданого Банком до суду першої інстанції розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 01 лютого 2021 року складає: 365511 грн 57 коп, з яких: 337 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28511грн57коп. - заборгованість за відсотками.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення процентів за користування кредитними коштами у зазначеному у позові розмірі.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, тим більш враховуючи, що тоді як підписана відповідачем Анкета-заява умов кредитування не містить.

За таких обставин надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору на умовах, зазначених у Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовах та правилах надання банківських послуг, з яких виходив позивач, розраховуючи заборгованість ОСОБА_1 .

Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» процентів за користування кредитом.

Колегія суддів не вбачає підстав для заперечення такого висновку, тому що він ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та зазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Разом із тим, зі змісту власноручно підписаної ОСОБА_1 довідки про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», вбачається, що сторони погодили базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5 % на місяць, порядок та строк погашення кредиту щомісяця до 25 числа поточного місяця в розмірі 7 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн.; розмір комісії за зняття з карткового рахунку кредитних та власних коштів готівкою; також узгодили, що при порушенні позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії, та встановили розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості та порядок її розрахунку (а.с. 140).

При дослідженні судом апеляційної інстанції оригіналу вищевказаної довідки про умови кредитування представник відповідача справжність підпису ОСОБА_1 не заперечував, а його посилання на те, що вказана довідка стосується умов кредитування за іншим кредитним договором, що не є предметом спору, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ця довідка підписана відповідачем у той же день, що і анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг 25 серпня 2011 року, до того ж доказів укладання ОСОБА_1 з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інших кредитних договорів не надано.

Такі обставини свідчать про узгодження сторонами конкретних умов кредитування.

Відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048 ЦК України АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, проте, розрахованих відповідно до узгоджених сторонами умов.

З матеріалів справи вбачається, що умовами укладеного сторонами кредитного договору була узгоджена базова процентна ставка в розмірі 2,5% в місяць, тобто, 30% на рік.

Між тим згідно наданого Банком до суду першої інстанції розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом в період з 27 червня 2018 року по 29 травня 2019 року та з 30 червня 2019 року по 01 лютого 2021 року нараховувались за ставкою 37,2% річних.

За такого, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 28 511 грн 57 коп., оскільки всупереч вимогам ст.ст. 526, 1048 ЦК України вказану суму боргу Банк нарахував, виходячи із розміру процентів за користування кредитом, що не були узгоджені в установленому порядку із ОСОБА_1 . Разом із тим відповідно до вказаних вимог закону з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за процентами станом 01 лютого 2021 року, розрахованими за ставкою 30 % річних, в розмірі 12 706 грн 00 коп. (а.с. 163-165).

Таким чином, суд першої інстанції помилково повністю відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом.

Також враховуючи доведеність узгодження сторонами з дотриманням передбаченої законом форми конкретних умов кредитування, зокрема щодо процентів, комісії, відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту, колегія суддів не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Разом із тим, враховуючи, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту було зроблено Банком з урахуванням проведених відповідачем платежів виходячи з процентної ставки у розмірі 37,2% річних, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 294 203 грн 932 коп, тобто з урахуванням узгоджених сторонами умов договору (а.с. 163-165).

Відповідачем існування заборгованості за тілом кредиту у зазначеному розмірі не спростовано.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до помилкового визначення розміру кредитної заборгованості, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За такого також підлягає зміні і розмір стягнутих з відповідача судових витрат, понесених позивачем при подачі позову. Цей розмір визначається пропорційно задоволеним вимогам (84 %) та становить 4 605 грн. 00 коп.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру її задоволення (77 %) - в розмірі 4 485 грн 00 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2021 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 106643грн.19коп. до 306910грн 50коп. (триста шість тисяч дев`ятсот десять гривень п`ятдесят копійок), а також збільшивши розмір стягнутого судового збору за позовну заяву з 1 590грн. 52коп до 4 605 грн 00коп. (чотири тисячі шістсот п`ять гривень ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 485 грн 00 коп. (чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 року.