Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Стародуба В.В.,

представника заявника адвоката Медвідя В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся з заявою щодо видачі паспорта громадянина України до Гайворонського сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області.

Йому надійшов лист Управління ДМС у Кіровоградській області № 3516-349/3516.1-21 від 02.12.2021 року про те, що йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України та роз`яснено право звертатися до суду з метою встановлення юридичного факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року.

Він народився в м. Орськ, Оренбурзької області, Російської РФСР (нині Російська Федерація) 29.09.1982 року, але з 1988 року постійно проживає на території України і з 01.09.1988 року по 09.02.1995 року включно навчався в Заваллівській школі-інтернаті.

Будучи неповнолітнім, постійно проживав на території України разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_2 , за національністю українкою, яка 05.08.1997 року отримала паспорт громадянина України.

По досягненню 16-річного віку, він не звертався до відповідних органів для отримання паспорту, але весь цей час проживав на території України без реєстрації.

З метою одержання (набуття) громадянства України за територіальним принципом та одержання паспорту громадянина України, він змушений звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці разом із матір`ю ОСОБА_2 на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали подану заяву, просять її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судовому засіданні віднесла вирішення даної справи на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що їй достовірно відомо, що ОСОБА_1 з 1988 року постійно проживав на території України разом з матір`ю та і з першого класу навчався в Заваллівській школі-інтернаті.

Суд, вислухавши заявника та його представника, представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 народився в м. Орськ, Оренбурзької області, Російської РФСР (нині Російська Федерація) 29.09.1982 року (а.с. 7).

ОСОБА_1 на даний час проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно копії листа Управління ДМС у Кіровоградській області № 3516-349/3516.1-21 від 02.12.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорта громадянина України та роз`яснено право звертатися до суду з метою встановлення юридичного факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року (а.с. 6).

Згідно довідки № 01-10/148 від 06.09.2021 року виданої КЗ «Заваллівський ліцей-мистецька школа» ОСОБА_1 з 01.09.1988 року по 09.02.1995 року включно навчався в Заваллівській школі-інтернаті (а.с. 8).

З копії паспорта, виданого 05.08.1997 року Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області вбачається, що ОСОБА_2 є громадянином України (а.с. 9).

Ч. 1 ст. 293 ЦПК України передбачає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч.1 статті 315 ЦПК України містить перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, закон передбачає встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст.3 цього Закону, яка передбачає, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.10 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженому Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання на території України разом з матір`ю за станом на 24.08.1991 року, що має правове значення, в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та показами свідка.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення юридичного факту задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орськ, Оренбурзька область, Російська Федерація в неповнолітньому віці разом із матір`ю ОСОБА_2 на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 10.02.2022