У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Чехун Ю.В.

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Гудзя Р.В.,

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, стягувач: ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Нетребенка Олександра Сергійовича звернувся до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність та прийняте рішення старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, стягувач: ОСОБА_4 .

У вказаній скарзі скаржник просить:

1. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, який своєю постановою наклав арешт на всі рахунки ОСОБА_1 , у виконавчому проваджені № 66911614, - за відсутності заборгованості зі сплати аліментів перед стягувачем за судовим рішенням, що набрало законної сили, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 18 та ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19.10.2021 у виконавчому провадженні № 66911614.

3. Скасувати у виконавчому провадженні № 66911614, як похідні постанови - постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021.

4. Судові витрати покласти на Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування скарги вказує, що 04.10.2021 на адресу скаржника надійшло рекомендоване поштове повідомлення за трекномером 201 від старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, у якому знаходилась постанова про відкриття виконавчого провадження № 66911614 за виконавчим листом № 754/13083/20, виданим 07.09.2021 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Виконуючи вимоги ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник надав державному виконавцю заяву та документальне підтвердження (квитанції) добровільної сплати аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2020 р. до серпня 2021 р. Також у заяві скаржник просив перерахувати заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 66911614 та надіслати на його адресу у строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження», розрахунок із заборгованості аліментів. Однак державний виконавець, отримавши заяву боржника, не розглянув її, а 19.10.2021 виніс постанову про арешт коштів боржника. Винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.10.2021 та постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021 є похідними та такими, що підлягають скасуванню за відсутністю заборгованості зі сплати аліментів за дванадцять місяців. Скаржник зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які скаржник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката - 17000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 754/13083/20 між суддями від 22 жовтня 2021 року матеріали скарги передано в провадження судді Гринчак О.І.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2021 року прийнято до розгляду скаргу, судове засідання призначено на 02 листопада 2021 року.

02 листопада 2021 року розгляд справи не відбувся з об`єктивних причин. Наступне судове засідання призначено на 30 листопада 2021 року.

02 листопада 2021 року до суду від старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що згідно з даними АСВП у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження на підставі виконавчого листа №754/13083/20 від 07.09.2021, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття ( НОМЕР_1 ). 24.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. 24.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження. 05.10.2021 до відділу надійшла заява разом з квитанціями про сплату аліментів, однак отримувачем в даних квитанціях зазначено ОСОБА_5 , який не є стороною у виконавчому провадженні. Державним виконавцем 18.09.2021 у вищезазначеному виконавчому провадженні зроблено розрахунок заборгованості. 19.10.2021 державним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення суду винесено постанову про арешт коштів боржника, оскільки зарахувати вищевикладені платежі як сплату аліментів немає підстав, адже відповідно до виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №754/13083/20 від 07.09.2021 стягувачем є ОСОБА_4 . У заяві стягувача ОСОБА_4 йдеться про відсутність надходження грошових коштів на її картковий рахунок в якості аліментів від ОСОБА_1 . Тому, державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги.

30 листопада 2021 року представником стягувача ОСОБА_4 - адвокатом Клочай Наталією Іванівною подано заперечення на скаргу на бездіяльність та прийняте рішення, згідно з якими ОСОБА_4 підтверджує, що вона не отримувала аліментних коштів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 від ОСОБА_1 ні до моменту винесення судового рішення Деснянським районним судом міста Києва у справі № 754/13083/20, ні після його проголошення та набуття чинності. Кошти, які ОСОБА_1 вважає аліментними, не підпадають під визначення терміну «аліменти», оскільки їх сплачено не на користь стягувача аліментів, ОСОБА_4 . Додані до виконавчого провадження копії квитанцій надавалися ОСОБА_1 до матеріалів справи № 754/13083/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 . Однак Деснянський районний суд міста Києва у справі № 754/13083/20 не визнав ці кошти як докази сплати ОСОБА_1 аліментів, тому було прийнято судове рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 аліменти, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/13083/20 ОСОБА_1 не оскаржував. Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 17 000 грн. стягувач зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову (сума до стягнення аліментів складає 18 000,00 грн., тоді як заявлені витрати на правову допомогу - 17 000,00 грн.; значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи. Стягувач вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не є розумним, адже зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Тому, ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

У судовому засіданні 30 листопада 2021 року оголошено перерву до 28 грудня 2021 року, а також зобов`язано державного виконавця надати суду копії матеріалів виконавчого провадження.

24 грудня 2021 року через систему «Електронний суд» від представника скаржника надійшли уточнення до раніше поданої скарги, згідно з якими скаржник просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, який своєю постановою наклав арешт на всі рахунки ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні № 66911614, - за відсутності заборгованості зі сплати аліментів перед стягувачем за судовим рішенням, що набрало законної сили, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 18 та ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича відновити порушене право скаржника.

3. Контроль за виконанням судового рішення покласти на начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса Артура Михайловича, щодо скасування неправомірно винесених постанов у виконавчому провадженні № 66911614, а саме:

- постанови про арешт коштів боржника від 19.10.2021;

- постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021;

- постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021.

4. Судові витрати покласти на Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У судовому засіданні 28.12.2021 оголошено перерву до 24 січня 2022 року у зв`язку з тим, що до суду не надійшли матеріали виконавчого провадження, а також у зв`язку з тим, що до суду надійшли уточнення до скарги і сторона стягувача не обізнана зі змістом уточненої скарги.

04 січня 2022 року до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 66911614.

21 січня 2022 року від представника скаржника надійшли уточнення до раніше поданої скарги, у яких зазначається, що норми процесуального права не передбачають повноваження суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС КГС у справі 908/3994/14 від 25.11.2021). Неправомірність дій державного виконавця полягає у тому, що знаючи та маючи на підтвердження документи про своєчасну сплату аліментів ОСОБА_1 всупереч ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виніс постанову про накладення арешту на всі рахунки ОСОБА_1 , постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021. За рішенням суду, що набрало законної сили, визначено розмір аліментів, які необхідно сплачувати батькові - ОСОБА_1 , щомісячно (періодичні платежі) на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , при цьому суд не ухвалював рішення про стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Станом на дату подання цього уточнення, заінтересована особа ОСОБА_4 до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із сплати аліментів не зверталася. А тому, рішення суду, що набрало законної сили, яким підтверджена заборгованість із сплати аліментів за період з вересня 2020 р. до серпня 2021 р. відсутня. Таким чином, у державного виконавця відсутні правові підстави для накладання арешту на всі рахунки ОСОБА_1 . Також під час прийняття судового рішення у даній справі скаржник просить врахувати, що судом у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у справі № 754/13083/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, що набрало законної сили, не вирішувалось питання щодо врахування або неврахування сплачених аліментів ОСОБА_1 на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_5 , за період вирішення питання судом по суті стягнення з ОСОБА_1 аліментів, а також заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з уточненнями до раніше поданої скарги скаржник просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, який не перевірив виконання обов`язку зі сплати аліментів ОСОБА_1 , за поданими ним платіжними документами та передчасно своєю постановою наклав арешт на всі його рахунки, у виконавчому провадженні № 66911614, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 18 та ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, який за відсутності заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, у виконавчому провадженні №66911614 виніс постанови про арешт коштів боржника від 19.10.2021; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021 в порушення вимог ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича відновити порушене право скаржника ОСОБА_1 , шляхом скасування постанови про накладення арешту на всі рахунки ОСОБА_1 , постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021.

4. Контроль за виконанням судового рішення покласти на начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубаса Артура Михайловича, щодо скасування неправомірно винесених постанов у виконавчому проваджені № 66911614, а саме:

- постанови про арешт коштів боржника від 19.10.2021;

- постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021;

- постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021.

5. Судові витрати покласти на Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

24 січня 2022 року від представника стягувача ОСОБА_4 - адвоката Клочай Наталії Іванівни надійшли заперечення на скаргу на бездіяльність та прийняте рішення, в яких зазначається, що позивачем у справах про стягнення аліментів є той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Малолітня дитина, ОСОБА_5 , з моменту припинення його батьками сімейно-шлюбних стосунків, проживає разом зі своєї матір`ю, ОСОБА_4 . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року № 754/5713/20 визначено місце проживання дитини разом з його матір`ю. Відповідно до статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину є власністю дитини. Однак розпоряджається ними той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти. Таким чином, аліменти виплачуються саме на ім`я того із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до пункту 3 статті 179 Сімейного кодексу України неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з Конвенцією про права дитини дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» дитина - особа до 18 років. У цивільному та сімейному законодавстві України особа, що не досягла 18 років визначається поняттями «малолітньої» та «неповнолітньої». Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (стаття 6 СК України, стаття 31 ЦК України, стаття 3 КПК України). Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 6 СК України, стаття 32 ЦК України, стаття 3 КПК України). ОСОБА_5 в розумінні зазначених вище норм є саме малолітньою дитиною, а тому до нього не можуть застосовуватися положення, визначені як для неповнолітньої дитини. Наявність судової справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів є прямим та беззаперечним свідченням відсутності згоди щодо порядку сплати аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 та не отримання одним із батьків, з яким проживає дитина аліментів на її утримання. Скаржник не спростував жодним належним та допустимим доказом, що ОСОБА_4 , як один із батьків з ким проживає дитина, отримувала аліменти на утримання свого малолітнього сина. З врахуванням наведеного вище єдиним належним та беззаперечним доказом сплати аліментів на утримання ОСОБА_5 є докази, які б підтверджували сплату таких коштів саме на ім`я того з батьків, з ким проживає дитина. З врахуванням поданих скаржником уточнень від 24.12.2021 стягувач зазначає, що уточнені вимоги не відносяться до юрисдикції загальних судів, а деякі - не підлягають задоволенню з підстав відсутності підстав для цього та недоведеності належними і допустимим доказами. Питання щодо стягнення виконавчого збору, витрати на проведення виконавчих дій розглядається в порядку, визначеному ст. 287 КАС України. З приводу вимоги щодо здійснення контролю за виконанням судового рішення стягувач зазначає, що скаржник в обґрунтування своєї вимоги не навів належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у даній справі. На думку стягувача відсутні обставини, які б ставили під сумнів добросовісність дій посадової особи органу виконавчої служби відповідача в процесі виконання судового рішення. Тому, стягувач просить суд відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання 24 січня 2022 року з`явилися скаржник та його представник, старший державний виконавець та представник стягувача. Скаржник та його представник підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити. Старший державний виконавець та представник стягувача заперечували щодо вимог скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у справі № 754/13083/20 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набуло законної сили 26 серпня 2021 року.

07 вересня 2021 року на виконання вказаного рішення Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 754/13083/20, в якому вказано боржником - ОСОБА_1 , стягувачем - ОСОБА_4 .

22 вересня 2021 року стягувач ОСОБА_4 звернулася до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження.

24 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Романом Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66911614, згідно з якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07 вересня 2021 року.

24 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Романом Володимировичем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат у розмірі 269,00 грн.

05 жовтня 2021 року боржник - ОСОБА_1 звернувся до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просив перерахувати заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням 66911614; проінформувати його щодо реквізитів для сплати аліментів в подальшому для виконання рішення суду. На підтвердження сплачених аліментів за період з 01.10.2020 по 01.10.2021 боржник надав копії квитанцій від 29.10.2020 на суму 1500,00 грн.; від 01.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 29.12.2020 на суму 1500,00 грн.; від 30.01.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.02.2021 на суму 1500,00 грн.; від 28.03.2021 на суму 1500,00 грн.; від 18.04.2021 на суму 1500,00 грн.; від 26.05.2021 на суму 1500,00 грн.; від 30.06.2021 на суму 1500,00 грн.; від 29.07.2021 на суму 1500,00 грн.; від 25.08.2021 на суму 2000,00 грн.; від 28.09.2021 на суму 1500,00 грн. У всіх вказаних квитанціях одержувачем є ОСОБА_5 , призначення платежу - аліменти за відповідний місяць.

18 жовтня 2021 року державний виконавець склав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 7/7 (ВП № 66911614), згідно з яким заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 08.10.2020 по 09.2021 (вересень 2021 року) станом на 30.09.2021 становить 21 000,00 грн.

19 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Романом Володимировичем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 18 000,00 грн.

Крім того, 19 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзем Романом Володимировичем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника загальну суму мінімальних витрат у розмірі 269,00 грн.

21 жовтня 2021 року Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслав лист ОСОБА_1 , в якому йдеться про те, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 08.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. ВП№ 66911614. До відділу надійшла заява разом з квитанціями про сплату аліментів, однак отримувачем в даних квитанціях зазначено ОСОБА_5 , який не є стороною у виконавчому провадженні. На підставі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.09.2021 по вищезазначеному виконавчому провадженню зроблено розрахунок заборгованості. Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав реквізити для сплати коштів, та додатково повідомив, що зарахувати вищевикладені платежі як сплату аліментів немає підстав, оскільки згідно з виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021 стягувачем є ОСОБА_4 .

22 жовтня 2021 року ОСОБА_4 листом повідомила державного виконавця та боржника про те, що станом на дату звернення відсутні надходження грошових коштів в якості аліментів від ОСОБА_1 на її користь, ОСОБА_4 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в т.ч і за виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом міста Києва № 754/13083/20 від 07.09.2021.

Також листом від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_4 з метою забезпечення реального виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва № 754/13083/20 та виданого на його виконання виконавчого листа від 07.09.2021, та у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 судового рішення в добровільному порядку просила накласти арешт на все майно боржника, ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За змістом ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

За приписами ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

За приписами ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 527 ЦК України регулює питання виконання зобов`язання належними сторонами. Так, згідно з приписами цієї статті боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Зі змісту наданих скаржником квитанцій вбачається, що ним перераховувалися грошові кошти на картковий рахунок, відкритий на ім`я малолітнього ОСОБА_5 .

Однак відповідно до виконавчого листа № 754/13083/20, виданого Деснянським районним судом міста Києва 07.09.2021, стягувачем є ОСОБА_4 .

Отже, скаржником не надано належних та допустимих доказів сплати на користь належного стягувача ОСОБА_4 , чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас, суд зауважує, що предметом скарги є правомірність/неправомірність винесення державним виконавцем постанов про арешт коштів боржника і про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а не оскарження дій державного виконавця щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається наявність заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 08.10.2020 по 09.2021 (вересень 2021 року) станом на 30.09.2021 у розмірі 21 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів сплати аліментів боржником ОСОБА_1 на користь належного стягувача ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги в частині, що пов`язана з оскарженням винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту та встановлення відповідного судового контролю, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на зазначене, провадження у справі № 754/13083/20 в частині оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій слід закрити, роз`яснивши скаржнику його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 260, 261, 354, 447, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 754/13083/20 в частині оскарження дій старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича щодо винесення постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.10.2021, закрити, роз`яснивши скаржнику його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзя Романа Володимировича, стягувач: ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.02.2022 (після виходу судді з лікарняного).

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК