Справа №:755/235/22
Провадження №: 2/755/1044/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про передачу справи за підсудністю

"14" лютого 2022 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., ознайомившись із позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

04.01.2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», в інтересах якого діє - Пономарьов А.О. до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу в розмірі 145 991,42 грн.

10.01.2022 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

13.01.2022 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

14.02.2022 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, отримана інформація про реєстрацію відповідача ОСОБА_1 з ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва», зареєстрованим по м.Києву не значиться.

За нормою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно п. п Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Суди мають виходити з того, що таке правило підсудності зазвичай стосується позовних вимог, які випливають із однієї правової підстави та пред`являються до кількох осіб (наприклад, позов до кількох відповідачів про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю чи майну позивача їх спільними діями). (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року).

Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Представником позивача не була обґрунтована визначена підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва.

Разом з тим, як убачається із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема, постанови Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2020 року справа № 757/4067/20-п, предмет спору становлять вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 16.01.2020 року у Печерському районі м. Києва по бульвару Дружби Народів в напрямку моста «Патона».

Згідно постанови Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2020 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 ЦПК України закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. У постанові суду встановлено, що місцем заподіяння шкоди є бульвар Дружби Народів в напрямку моста «Патона», що у Печерському районі міста Києва.

Таким чином, підсудність спору визначається за місцем заподіяння шкоди: Печерський районний суд м. Києва.

Зважаючи на неможливість встановити місце реєстрації відповідача, та враховуючи місце заподіяння шкоди майну, відсутні підстави вважати, що позовна заява була подана з дотриманням правил підсудності цивільних справ.

Відповідно до ч. 9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому підлягає передачі до Печерського районного суду м. Києва (вулиця Володимирська, 15, Київ, 01601) за місцем заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 352, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу передати на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва (вулиця Володимирська, 15, Київ, 01601).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 14.02.2022 року.

Суддя І.В.Коваленко