Ухвала

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 205/6638/19

провадження № 61-12044св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану її законним представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у складі колегії суддів:

Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С. П., він є власником

1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно

з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С. П., йому належить 3/8 частки квартири за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідачі чинять йому перешкоди у проживанні в зазначеній квартирі, користуванні власністю.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення його до кімнати № 1 житловою площею 18.1 кв. м, допоміжні приміщення: кухню площею 7,5 кв. м, ванну кімнату площею

2,1 кв. м, вбиральню площею 1,2 кв. м, коридор площею 4,8 кв. м залишити у спільному користуванні співвласників.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня

2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою задоволено частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди

у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено вселити ОСОБА_1 у квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з позовною заявою та апеляційною скаргою у розмірі по 1 033,20 грн

з кожного.

Апеляційний суд, встановивши, що відповідачі чинять перешкоди позивачу

у користуванні та розпорядженні нерухомим майном - квартирою за адресою:

АДРЕСА_1 , співвласником якої він є, чим порушують його законні права, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні спірною квартирою та вселення позивача у квартиру.

Стосовно вимог позивача про вселення його саме у кімнату № 1 квартири, площа якої становить 18,1 кв. м, апеляційний суд зазначив, що ця кімната квартири не

є ізольованою (прохідна кімната), тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки такі порушують права іншого співвласника квартири.

Аргументи учасників справи

У серпні 2020 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник

ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2020 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , не була учасником справи, а постановою апеляційного суду порушено її права, свободи та інтереси.

У листопаді 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу,

в якому він просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , відмовити, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що:

не погоджуючись з постановою апеляційного суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подала касаційну скаргу, посилаючись на те, що малолітня ОСОБА_4 проживає у спірній квартирі, а рішенням суду апеляційної інстанції нібито порушено її права. Проте зі змісту касаційної скарги неможливо з`ясувати, яке саме право малолітньої ОСОБА_4 було порушено, не зазначено про спосіб відновлення порушеного права, не конкретизовано у чому саме полягає це порушення;

не зважаючи на наявність рішення суду, яке є обов'язковим для виконання на усій території України, відповідачі продовжують чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю, не допускають до квартири, не надають дублікати ключів від вхідних дверей.

позивач зазначає, що він не оспорює право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 малолітньої ОСОБА_4 . Більш того він надав згоду на реєстрацію її місця проживання за вказаною адресою;

доводи, викладені у касаційний скарзі, не спростовують факту, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні власністю та порушують його майнові права.

У грудні 2020 року від ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник

ОСОБА_2 , надійшло заперечення на відзив.

Заперечення на відзив мотивовано тим, що:

оскарженою постановою порушено житлові права неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , батьками якої є відповідачі, та яка зареєстрована та проживає у спірній квартирі;

до квітня 2020 року позивач користувався квартирою, мав ключі від усіх дверей, але кожного разу позивач приходив до квартири у нетверезому стані, вчиняв бійки та словесні перепалки у присутності дитини, що підтверджується зверненнями до поліції.

У квітні 2020 року зламався один замок, тому його було замінено, проте ключ від нього позивачу не надавався.

відповідач ОСОБА_2 має право власності на частину спірної квартири, тому їй не потрібна згода позивача для реєстрації місця проживання своєї дитини за адресою спірної квартири.

У лютому 2021 року від ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник

ОСОБА_2 , надійшли доповнення до касаційної скарги.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2020 року ОСОБА_4 звільнено від сплати судового збору за подання касаційної скарги, відкрито касаційне провадження

у справі та витребувано справу з суду першої інстанції. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання та дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовлено.

У цій ухвалі вказано, що підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. На переконання скаржника, апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 559/8/18, від 13 червня 2018 року у справі

№ 754/14768/15-ц та постановах Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 344/17748/15-ц, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17; судове рішення ухвалено судом з порушенням пункту 8 частини першої, пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України. Таким чином, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року доповнення до касаційної скарги ОСОБА_4 , подане її законним представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року залишено без розгляду.

Фактичні обставини справи

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С. П., ОСОБА_1 належить 1/4 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 червня

2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С. П., ОСОБА_1 належить 3/8 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником 5/8 частин вказаної квартири.

Позивач зареєстрований у зазначеній квартирі.

Іншим власником 3/8 часток спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2018 року є відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою позивача ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

У статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Право на оскарження судових рішень учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено частиною першою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права касаційного оскарження судового рішення, є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Звертаючись з касаційною скаргою, ОСОБА_4 (від імені якої діє її законний представник ОСОБА_2 ), яка не брала участі у справі, зазначає, що оскарженою постановою суду апеляційної інстанції були вирішені питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. На переконання законного представника, ОСОБА_4 як малолітня особа проживає зі своїми батьками (відповідачами у справі), тому часткове задоволення позову ОСОБА_1 впливає на її права та інтереси, тобто апеляційним судом вирішено питання щодо прав та інтересів малолітньої особи, яка не брала участі у справі.

Аналіз касаційної скарги та матеріалів справи свідчить, що законний представник заявника не наводить відомостей про те, що спірне майно (частка спірного майна) перебувало або перебуває у власності ОСОБА_4 , а також доказів щодо наявності інших судових рішень, які мають преюдиційне значення для розгляду справи, яка переглядається.

Верховний Суд звертає увагу на те, що судове рішення, оскаржене не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі

№ 910/9254/18, в ухвалах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі

№ 592/2651/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 362/445/15-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 2-5297-2004.

У справі, що розглядається, жодних питань про права заявника ОСОБА_4 як малолітньої особи та дитини відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційний суд не вирішував, мотивувальна та резолютивна частини рішення суду апеляційної інстанції не містять висновків та вказівок суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи. ОСОБА_4 не є учасником спірних правовідносин, оскільки не

є власником квартири, у користуванні якою позивачу здійснюються перешкоди. Вимоги ОСОБА_1 з приводу усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та вселення в неї стосувались відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

і обґрунтовувались тим, що саме ці особи чинять перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою.

Враховуючи те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 рокупитання про права та обов`язки ОСОБА_4 , яка не брала участі у справі, не вирішувалось, касаційне провадження за її касаційною скаргою, поданою законним представником ОСОБА_2 , підлягає закриттю.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК Українисуд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, оскільки після відкриття касаційного провадження встановлено, що оскарженим судовим рішенням суду апеляційної інстанції питання про права та інтереси ОСОБА_4 , від імені якої діє її законний представник ОСОБА_2 , не вирішувалось, наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 260, 389, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 205/6638/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 , поданою її законним представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар