Постанова

Іменем України

07 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 369/15878/20

провадження № 61-18993св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Статус капітал плюс», публічне акціонерне товариство «Родовід банк»,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Альпарі», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Альпарі» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі судді Волчко А. Я. від 23 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду в складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П. від 21 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Статус капітал плюс» (далі - ТОВ «Статус капітал плюс», публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (далі - ПАТ «Родовід банк»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Альпарі» (далі - ТОВ Компанія з управління активами «Альпарі»), ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору іпотеки, припинення іпотеки та скасування заборони на іпотечне майно.

У липні 2021 року ОСОБА_1 направила клопотання про забезпечення позову.

В обгрунтування вказаного клопотання зазначив, що 19 серпня 2006 року позивач набула у спільну сумісну власність будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 - без виділення частки між співвласниками. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (боржник за кредитним договором, іпотекодавець). Після 29 квітня 2009 року іпотечне зобов`язання втратило свою цілісність і обмежувалося спадкоємцями та спадковою масою. 23 вересня 2010 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-199/2010 було встановлено вказану обставину про набуття позивачем у спільну сумісну власність вказаного майна, як юридичний факт, який на сьогодні не підлягає доказуванню; визначено частки у спільній сумісній власності між позивачем та ОСОБА_3 кожному по Ѕ. До спільної сумісної власності відносилися спірні будинок та земельна ділянка. 27 червня 2012 року за позивачем було зареєстровано право власності на Ѕ спірного будинку. 28 травня 2015 року зареєструвати право власності на земельну ділянку позивач не змогла через наявність іпотечного обтяження, накладеного ПАТ «Родовід банк». 22 липня 2015 року рішенням Апеляційного суду Київської області у справі № 369/5674/15-ц було встановлено ту обставину, що ПАТ «Родовід Банк» пропустило строк пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, передбачений частиною другою статті 1281 ЦК України. Відповідно іпотечне зобов`язання припинило свою дію відповідно до частини четвертої статті 1281 ЦК України. Зобов`язання між ПАТ «Родовід Банк» та позивачем не виникало та не могло виникнути, оскільки позивач не була учасником кредитних правовідносин та не стала учасником іпотечного зобов`язання згідно статті 23 Закону України «Про іпотеку» (перехід права власності на предмет іпотеки до третьої особи). Відповідно, станом на 22 липня 2015 року іпотечне зобов`язання було припинено і ПАТ «Родовід банк» не мав права заявляти вимоги до спадкоємців, в тому числі і до позивача. Однак, 23 листопада 2020 року ТОВ «Статус Капітал Плюс» надіслало позивачу вимогу про погашення боргу ОСОБА_3 за кредитним договором з ПАТ «Родовід Банк». Також у вимозі було зазначено про можливість реєстрації з ТОВ «Статус Капітал Плюс» права власності на спірне майно позивача.

Позовна заява містить дві вимоги, спрямовані на: визнання договору іпотеки недійсним та скасування і вилучення записів про іпотечне обтяження на будинку та земельні ділянки. Саме забезпечення вимог про скасування і вилучення записів про іпотечне обтяження на будинок та земельну ділянку є підставою для забезпечення позову.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року клопотання задоволено. Забезпечено позов у даній справі шляхом: встановлення заборони для Відділу реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області вчиняти дії спрямовані на реєстрацію місця проживання та/або перебування будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що забезпечення позову у такий спосіб у разі задоволення позову забезпечить ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ Компанія з управління активами «Альпарі» залишено без задоволення. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що вказані заходи забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти певні дії щодо реєстрації осіб в квартирі, яка є предметом іпотеки, відповідають способу захисту, обраному позивачем та є співмірними позовним вимогам, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У листопаді 2021 року ТОВ Компанія з управління активами «Альпарі» звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що предметом спору у даній справі є вимога ОСОБА_1 до ТОВ «Статус Капітал», АТ «Родовід Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, припинення іпотеки та скасування заборони на іпотечне майно. У той же час, вжиті заходи забезпечення позову стосуються встановлення заборони вчиняти дії, спрямовані на реєстрацію місця проживання та/або перебування будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24, яке належить на праві власності ТОВ КУА «Альпарі», не мають жодного відношення до предмета заявленого у цій справі позову. Наклавши таку заборону, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно обмежив реалізацію ТОВ КУА «Альпарі» власних прав як власника зазначеного майна (втрутився у господарську діяльність товариства).

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме суд безпідставно забезпечив позов, оскільки відсутній зв`язок між вжитими заходами забезпечення позову та його предметом, що порушує права заявника.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У грудні 2021 року засобами поштового зв`язку на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ Компанія з управління активами «Альпарі», у якій просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає, що на час подання заяви про забезпечення позову, позивач вже не був власником спірного майна, тому у суду були відсутні підстави забезпечувати позов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 369/15878/20 з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розстратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічна правова позиція щодо питання забезпечення позову викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

На час звернення заявника із заявою про забезпечення позову право власності на іпотечне майно зареєстровано за ТОВ «КУА АЛЬПАРІ»

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді встановлення заборони для Відділу реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області вчиняти дії, спрямовані на реєстрацію місця проживання та/або перебування будь-яких осіб у спірному будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав власника спірного майна, оскільки вказане майно фактично перебуває у володінні останнього.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновки судів не спростовують та на законність і обгрунтованість постановлених судових рішень не впливають.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, ґрунтуються на засадах верховенства права, підстав для їх скасування немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Альпарі» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун