Справа № 946/4516/21
Провадження № 2/946/1649/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого Жигуліна С.М.
при секретарі Федорук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі
справу за позовом
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору
Одеської товарної біржи
визнання угоди дійсною
Позивач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У позовній заяві вказали, що договором №4276 купівлі-продажу нерухомого майна від 15 квітня 1999 року, який укладено між сторонами в Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржи підтверджене право власності позивача на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Разом із тим відсутність нотаріального посвідчення перешкоджає позивачці у використанні права власності, з урахуванням чого просить визнати дійсним договір №4276 купівлі-продажу нерухомого майна від 15 квітня 1999 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Одеській товарній біржі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце, про причину неявки не повідомив, відзив не надав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеської товарної біржи в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце, про причину неявки не повідомив, відзив не надав.
З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.
У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.
Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що договором №4276 купівлі-продажу нерухомого майна від 15 квітня 1999 року, який укладено між сторонами в Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржи підтверджене право власності позивача на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів.
Відповідач є продавцем, до наступного часу договір недійсним не визнаний. До наступного часу позивач відкрито користується вказаним майном, між тим відсутність державної реєстрації не надає можливість використання права власності.
Зміна прізвища позивача підтверджена свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 413 від 28 серпня 2010 року.
Наявність вказаного майна підтверджена матеріалами справи технічної інвентаризації, складеним за станом на 10 березня 2009 року, які визначають позивача належним користувачем.
Між тим відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" майно не пройшло державну реєстрацію, що у свою чергу підтверджує пояснення позивача про наявність перешкод у використанні права власності.
Окрім вказаного, реєстрація купівлі-продажу проведена на підставі Закону України «Про біржу», який був чинним на час укладення договору.
На час розгляду справи відсутні заперечення з боку відповідача щодо визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним.
З урахуванням вказаного сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, у зв?язку з чим суд у відповідності до вимог ст. 220 ч.2 ЦК України визнає договір дійсним.
Вказані обставини є такими, що зумовлюють визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями дійсним, що у свою чергу у відповідності до вимог ст. 328 ЦК України є підставою для набуття позивачем права власності на вказане майно.
Дані позивача визначені паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .
Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.
Керуючись ст. 280-282 ЦПК України
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати дійсним договір №4276 купівлі-продажу нерухомого майна від 15 квітня 1999 року, який укладено між ОСОБА_1 за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 та ОСОБА_2 на Одеській товарній біржі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити рішення відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя С.М. Жигулін