Справа № 305/2247/19
Провадження по справі 2/305/43/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму Української православної церкви (Православної церкви України) села Ділове Рахівського району Закарпатської області», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закарпатська обласна державна адміністрація, державний реєстратор Управління національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації Лендєл Маріанна Василівна про визнання неповноважними загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, проведених 17 лютого 2019 року, визнання недійсними і скасування рішень загальних зборів релігійної організації, оформлених Протоколом № 1 від 17 лютого 2019 року і зобов`язання третіх осіб вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму Української православної церкви (Православної церкви України) села Ділове Рахівського району Закарпатської області», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закарпатська обласна державна адміністрація, державний реєстратор Управління національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації Лендєл Маріанна Василівна про визнання неповноважними загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, проведених 17 лютого 2019 року, визнання недійсними і скасування рішень загальних зборів релігійної організації, оформлених Протоколом № 1 від 17 лютого 2019 року і зобов`язання третіх осіб вчинити певні дії.

Ухвалою Рахівського районного суду (суддя Бліщ О.Б.) від 09.12.2019 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2020 дану справу було прийнято до провадження судді Ємчука В.Е., у зв`язку з повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями від 09.11.2020 та призначено підготовче засідання, яке відповідно до ухвали Рахівського районного суду від 31.05.2021 було закрите та призначено справу до судового розгляду.

На електронну адресу Рахівського районного суду 09.02.2022 надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 , в якій вона просить закрити провадження у даній справі, оскільки даний спір повинен вирішуватися у господарському процесі за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_3 та вважають, що цей спір між фізичною особою та релігійною організацією має бути розглянутий саме в порядку цивільного процесу й підстав для закриття провадження не вбачають.

Заслухавши Позивача та його представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є членом релігійної організації "Релігійна громада Української православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області" та він звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що 17 лютого 2019 були проведені з порушенням Закону України "Про свободу совісті і релігійної організації" і Статуту релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області" від 14.10.2018 загальні збори, які були оформлені Протоколом загальних зборів №1. На цих зборах вирішувались питання: припинення повноважень настоятеля протоієрея ОСОБА_4 вчиняти від імені громади у зв`язку з рішенням останнього залишатись в Українській православній церкві (УПЦ); зміна підлеглості релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове Рахівського району Закарпатської області із юрисдикції Української православної церкви (УПЦ) шляхом виходу зі складу Хустської єпархії УПЦ та переходом до складу Закарпатської єпархії Української православної церкви України (Православної церкви України - ПЦУ) зі зміною назви на релігійна організація "Релігійна громада Свято-Успенського храму Української православної церкви (Православної церкви України) с. Ділове Рахівського району Закарпатської області"; про внесення змін до Статуту релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви" шляхом прийняття Статуту у новій редакції; вибори керівного органу релігійної громади (парафіяльної ради і контрольно-ревізійної комісії; визначення осіб, уповноважених підписати заяву до Закарпатської ОДА, а також провести реєстраційні дії. Рішення, які були прийняті на цих зборах порушують його право на свободу совісті та віросповідання, а протиправна зміна підлеглості Релігійної громади в організаційних та канонічних питаннях порушує його право на вільне волевиявлення членства у відповідній релігійній організації і на вільний вибір сповідування релігійного культу, збори є неповноважними, а рішення, прийняті на них, є недійними і підлягають скасуванню. У зв`язку з наведеним просив визнати неповноважними збори релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області", що були проведені 17 лютого 2019 року; визнати недійсними і скасувати рішення загальних зборів релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області", оформлені протоколом №1 від 17 лютого 2019 року, внаслідок неповноважності зборів; визнати недійсними і скасувати рішення загальних зборів релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області", оформлені протоколом №1 від 17.02.2019 внаслідок неповноважності зборів; зобов`язати третіх осіб Закарпатську обласну державну адміністрацію і державного реєстратора Управління національностей та релігій Закарпатської обласної адміністрації відновити реєстраційний стан релігійної "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області" у тому вигляді, у якому вони існували до видання Розпорядження голови Закарпатської ОДА від 25.04.2019 №238 "Про реєстрацію статутів релігійних громад", в частині, що стосується реєстрації у новій редакції статуту Релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області" і прийняття рішення державного реєстратора Управління національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації Лендєл М.В. №5001255 від 03.07.2019 року про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи.

Статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 5 та 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (провадження 12-84гс20) уточнила правову позицію, викладену в постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 916/2086/19, від 20 листопада 2019 року у справі № 910/8132/19, від 22 січня 2020 року у справі № 809/1025/17 та інших, у яких викладена аналогічна позиція, зазначивши, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись у порядку господарського судочинства.

У вказаній Постанові Верховний Суд зазначив, що правовідносини, пов`язані з діяльністю релігійних організацій, регулюються Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації" N 987-XII, який був прийнятий 23 квітня 1991 року та набув чинності 06 червня 1991 року (Закон).

Положеннями статті 14 вказаного Закону було визначено, що перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством Української РСР. Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

Згідно зі статтею 16 Закону N 987-XII в редакції від 23 квітня 1991 року реєстрація статутів (положень) новоутворених після реорганізації релігійних організацій здійснюється в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

На момент прийняття цього Закону не існувало господарських чи арбітражних судів, не було прийнято ГПК.

У подальшому Верховною Радою України було прийнято ГПК.

Відповідними нормами цього процесуального закону було визначено юрисдикцію спорів між юридичною особою та її учасником (засновником, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Водночас відповідні зміни до Закону N 987-XII внесені не були.

Звертає на себе увагу, що ГПК є спеціальним нормативним актом, до предмета регулювання якого входить, у тому числі, визначення юрисдикції та підсудності судових спорів.

Водночас визначення юрисдикції і підсудності спорів не є і не може бути предметом регулювання Закону N 987-XII.

А тому положення Закону N 987-XII є застарілими та не відповідають чинному процесуальному законодавству.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово формувала позиції, відповідно до яких юрисдикція судового спору визначається за предметом спору, тобто за змістом та дійсним характером спірних правовідносин.

Що стосується суті цього спору, то фактично підставою позову є незгода представника (голови Парафіяльної ради) Релігійної організації з рішенням загальних зборів членів Релігійної організації про зміну канонічної підлеглості, оформленим протоколом від 17 лютого 2019 року №1, оскільки, на думку Позивача, воно прийняте з порушенням вимог чинного законодавства особами, які не мали права його приймати, за відсутності необхідного кворуму, всупереч Статуту релігійної організації "Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області" від 14.10.2018.

З цього вбачається, що у позивача наявний спір не з державним реєстратором, а порушення своїх прав він убачає в ухваленні відповідного рішення загальними зборами членів Релігійної організації про зміну канонічної підлеглості та у прийнятті нової редакції статуту.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 20 ГПК визначено, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Відповідно до статті 13 Закону N 987-XII (в чинній редакції) Релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Згідно зі статтею 7 Закону N 987-XII (в чинній редакції) релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Положеннями частин першої - п`ятої статті 8 Закону N 987-XII (в чинній редакції) визначено, що релігійна громада є місцевою Релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).

Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюються загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами.

Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади.

Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

Отже, спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) належать до спорів щодо управління такою юридичною особою і мають розглядатись у порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження в справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 142, 255,256 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму Української православної церкви (Православної церкви України) села Ділове Рахівського району Закарпатської області», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закарпатська обласна державна адміністрація, державний реєстратор Управління національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації Лендєл Маріанна Василівна про визнання неповноважними загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада Української Православної церкви Свято-Успенського храму с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, проведених 17 лютого 2019 року, визнання недійсними і скасування рішень загальних зборів релігійної організації, оформлених Протоколом № 1 від 17 лютого 2019 року і зобов`язання третіх осіб вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 11.02.2022

Суддя: В.Е. Ємчук