У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ провадження 4-с/646/5/2022

Справа № 646/8514/21

09 лютого 2022 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання Сердюк В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у місті Харкові скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича у виконавчому провадженні № 60656582,

в с т а н о в и в :

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою, у якій просить:

- поновити строк на звернення зі скаргою;

- визнати незаконними дії та бездіяльність приватного виконавця Шинделя В.А., номер посвідчення 0292;

- визнати недійсним оцінку нерухомого майна а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 221,4 кв.м., житловою 139,8 кв.м., реєстраційний номер майна:01, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКСПЕРТ - 2012» 19 листопада 2021 року;

- зупинити передачу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 в рамках виконавчого провадження № 60656582.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначено, що він є відповідачем у справі № 565/256/15-ц та боржником у виконавчому провадженні № 60656582 та вважає проведену оцінку майна за адресою: АДРЕСА_2 . м. Харків незаконною та неналежною, а вартість, визначену суб`єктом оціночної діяльності такою, що не відповідає дійсності оскільки процедура оцінки проведена ТОВ "ЕКСПЕРТ-2012", яке було залучено приватним виконавцем Шинделем В.А. в рамках виконавчого провадження № 60656582 була здійснена з порушенням чинних норм українського законодавства.

Зокрема, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), при підготовці та проведенні незалежної експертизи майна в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього є обов`язковою умовою.

Ринкова вартість квартири, яка встановлена та викладена у звіті ТОВ "ЕКСПЕРТ-2012" є такою, що не відповідає дійсності оскільки фактично під час оцінки суб`єкт оціночної діяльності не потрапляв в середину квартири, не досліджував облаштування квартири, матеріали стін та підлоги тощо. Тобто, при визначенні ринкової ціни, ТОВ "ЕКСПЕРТ-2012" не встановив актуальність вихідних даних, викладених в документах, на підставі яких складено звіт про оцінку майна. Суб`єктом оціночної діяльності було занижено ринкову вартість квартири в порівнянні з подібним майном, яке знаходиться у продажу в тому ж районі.

Крім того, скаржником зазначено, що оцінка квартири АДРЕСА_3 проводилась не один раз. Так, зокрема, ТОВ "Бюро Полекс" 26 березня 2019 року було складено звіт про оцінку, відповідно якого квартиру оцінено в 11 932 633 гри. Крім цього, в рамках кримінального провадження № 0000133 за результатом оцінки було складено звіт 03 березня 2021 року, відповідно якого вартість квартири становить 5 106 560,00 гри. без урахування ремонтних робіт та 6 726 930,00 гри. з урахуванням ремонтних робіт.

Будь-які дії, направлені на реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в даному виконавчому провадженні, включаючи стадію оцінку квартири, звіт щодо якої було замовлено ОСОБА_3 , є протиправними, оскільки дана квартира є предметом іпотеки, а стягувачем у виконавчому проваджені № 60656582 виступає інша ніж іпотекодержатель особа та при здійсненні виконавчого провадження виконавець повинен отримати ясно виражену згоду іпотекодержателя на вчинення виконавчих дій з предметом іпотеки.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено судове засідання.

03 лютого 2022 року через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова предствник стягувача адвокат Шаповалов А.Р. подав заяву про розгляд справи та проведення судового засідання за відсутності.

09 лютого 2022 року приватним виконавцем через канцелярію суду подано заперечення на скаргу з проханням залишити скаргу без розгляду з підстав ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Суд, дослідивши скаргу, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини по справі, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В провадженні приватного виконавця Шинделя В.А. перебуває виконавче провадження № 60656582 яке було відкрито на підставі заяви ОСОБА_4 від 19 листопада 2019 року, до якої додано виконавчий лист виданий Червонозаводським районним судом міста Харкова 18 серпня 2016 року.

В рамках виконавчого провадження № 60656582 виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна від 09 вересня 2021 року. Зазначена постанова початковою стадією процедури реалізації майна боржника. Наступним кроком виконавця стало прийняття постанови про залучення суб`єкта оціночної діяльності від 13 жовтня 2021 року для надання звіту про оцінку описаного та арештованого майна для подальшої реалізації у встановленому Законом порядку через електронні торги, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови, суб`єктом оціночної діяльності призначено товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ-2012". В подальшому, зокрема, 19 жовтня 2021 року зазначеним товариством було складено звіт про оцінку майна та направлено приватному виконавцю Шинделю В.А. Відповідно до звіту оцінювачем визначено ринкову вартість майна, яка складає 5 527 000.00 гри. (п`ять мільйонів п`ятсот двадцять сім тисяч гривень нуль копійок).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З поданої скарги вбачається, що предметом її оскарження є звіт про оцінку майна Боржника, що виконаний в рамках виконавчого провадження № 60656582 від 19 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 загальної суми боргу у розмірі 2 684 090,00 грн., та яким визначено вартість майна Боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується скаржником, про результати проведеної оцінки він дізнався 23 жовтня 2021 року, отримавши від приватного виконавця копію повідомлення про результати визначення вартості (оцінки) майна від 20 жовтня 2021 року, про що він сам зазначає у своїй скарзі, та що підтверджується матеріалами зазначеного виконавчого провадження.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункт 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьев проти України» за заявами № 17160/06 та N 35548/06).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

В постанові Великої Палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Разом з цим, заявником на підтвердження наведених обставин, які зумовили пропуск строку подання скарги до суду, не подано жодних доказів, отже відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду пропущений з поважних підстав.

Таким чином, наведені заявником обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску десятиденного строку звернення до суду зі скаргою. Інших доводів та відповідних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку матеріали скарги не містять, а тому скаргу слід залишити без розгляду.

Разом із цим, суд відхиляє доводи скаржника ОСОБА_1 про те, що перебуваючи у місцях попереднього ув`язнення (ДУ "Харківський слідчий ізолятор") він позбавлений можливості самостійно звернутися до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця, оскільки за приписами пунктів 1, 4 глави 2 розділу VII Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 року за № 633/33604, - відповідно до статті 13 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ув`язнені можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також з підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження. Засуджені, вироки щодо яких набрали законної сили, які на підставі статті 90 КВК тимчасово залишені в СІЗО або переведені до СІЗО з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або виправної колонії, у разі обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з іншим кримінальним провадженням листуються з письмового дозволу особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження.

Листування засуджених здійснюється у порядку, визначеному статтями 8, 113 КВК. Засудженим дозволяється одержувати і надсилати листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості.

Оплата витрат за пересилання кореспонденції здійснюється за рахунок відправника. Якщо ув`язнений чи засуджений не має коштів на придбання марки, конверта або інших предметів для листування, вони видаються йому за рахунок СІЗО.

Скарги, заяви і листи з питань, не пов`язаних з кримінальним провадженням, адміністрація СІЗО розглядає або надсилає за належністю в порядку, встановленому Законом України «Про попереднє ув`язнення» та цими Правилами.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, відтак, скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А. підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича у виконавчому провадженні № 60656582- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку із знаходженням судді у нарадчій кімнаті по справі № 646/7120/21, повний текст ухвали складено і підписано без проголошення 15 лютого 2022 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова