Справа № 212/9923/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Кушнарьової К.О., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про усунення перешкод у праві користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -
03 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради, в якому просила: визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .
Мотивуючи свою заяву тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , вона є єдиним власником житла. У вказаній квартирі зареєстрований колишній зять ОСОБА_2 , з яким між донькою позивача та відповідачем припинено шлюбні відносини, шлюб за рішенням суду розірвано, спільне господарство вони не ведуть. Відповідач не є членом сім`ї позивачки, за вказаною адресою. Відповідач добровільно 12 жовтня 2020 року виселився зі спірного житла на інше постійне місце проживання, таким чином не проживає в квартирі більше року, особистих речей його в її квартирі не має, підстав користування майном позивача у нього відсутні. Всі комунальні послуги нараховуються на позивачку, які вона будучи пенсіонеркою вимушена сплачувати. Відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, що унеможливлює оформити субсидію, так як при надані субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих громадян за адресою та відсутності боргу по житлово-комунальним послугам. Зазначила, що відповідач створює перешкоди в користуванні власністю, як власник вказаної квартири вона не може повноцінно розпоряджатися, належною їй квартирою, тому вимушена звернутися з цим позовом до суду для захисту своїх прав в користуванні, розпорядженні та володінні майном.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2021 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою відповідача.
Представник позивача, адвокат Зарівна С.В., надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.
Третя особа, Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради, направив до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутність.
09 грудня 2021 року надійшло до суду від третьої особи ОСОБА_4 заява про розгляд справи без її участі. В якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі продажу в реєстрі за № 1-924 від 05.07.2019 року посвідченого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.07.2019 року, індексний номер витягу 172835194. (а.с.7-9)
Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції від 20.12.2003 року, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , актовий запис 1188 . Вказаний шлюб розірвано Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/5146/20 від 10.09.2020 року. Рішення суду набрало законної сили 12.10.2020 року. (а.с.11-13)
Відповідно до акту від 20.11.2020 року, засвідченого директором ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ», ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з жовтня 2020 року, особисті речі останнього в квартирі відсутні. (а.с.14)
Договором найма жилого приміщення від 12 жовтня 2020 року відповідач орендував однокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.16)
Згідно акту про не проживання від 29.10.2021 року, скріпленого печаткою ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ» в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мешкає починаючи з жовтня 2020 року по теперішній час, вказаний факт підтверджено свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.15)
Відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 05.09.2018 року позивач є довічно пенсіонером за віком.(а.с.17)
Дослідивши довідку Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби № 47 на 01.11.2020 року, про суми нараховані до сплати комунальними та іншими службами за адресою : АДРЕСА_2 , претензію про сплату заборгованості за послуги з управління /утримання багатоквартирним будинком № 2934 від 11.09.2020 року, квитанції про сплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , суд встановив, обставини щодо обов`язку оплати позивачем нарахованих комунальних послуг на зареєстрованих осіб в житлі, в тому числі і відповідача, знайшли своє підтвердження. (а.с.18-22)
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Нормами статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності.
Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Згідно тексту позову, ОСОБА_2 не є членом сім`ї, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають і ведуть з позивачем спільне господарство, відповідач є колишнім чоловіком дочки позивача, третьої особи по справі ОСОБА_3 , шлюб між якими розірвано, тобто відповідач являється колишнім членом сім`ї доньки ОСОБА_1 .
Аналіз положень глави 32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідно до частини другої статті 406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одним власником спірної житлової квартири.
Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК.
Аналогічний висновок зроблений Верховним судом у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц та постанові від 14 серпня 2019 по справі №702/101/18.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В матеріалах цивільної справи маються докази, які підтверджують те, що відповідач не є власником спірної квартири, не є членом сім`ї, не проживає у приватному житлі позивача, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належною квартирою та порушує його права власника, що має істотне значення.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачами вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 317,319,391,406 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 76, 83, 95, 259, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі Ради про усунення перешкод у праві користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2022 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак