Справа № 504/2411/18
Провадження № 2/504/198/22
09.02.2022смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
при секретарі- Сухіни Н.В., -
Позивач вказує, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 2315-н від 19.03.2008 року позивач надав ОСОБА_4 кредит в сумі 251 100 Євро, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,3% річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.03.2028 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 19.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого став вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка.
ОСОБА_4 умови договору не виконала, кредит не погасила, в зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.05.2014 року, позовні вимоги АТ «Ощадбанк було задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором 389768,52 Євро, судові витрати.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Позивач повідомив до Комінтернівської районної державної нотаріальної контор Одеської області про кредиторську заборгованість померлої ОСОБА_4 .

За змістом відповіді Другої Одеської державної нотаріальної контори від 02.10.2015 року № 1008/02-14 25.03.2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , звернулась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою спадкодавеці.

Законним представником малолітньої ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 30.04.2015 року справа № 523/2449/15-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зобов`язано відділ ДРАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби ОМУ юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.07.2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.10.2021 року замінено ОСОБА_1 на належного відповідача - ОСОБА_2 , закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

В судові засідання неодноразово ОСОБА_2 не з`являвся, сповіщався належним чином про дату, час та місце його проведення, за місцем своєї реєстрації ( АДРЕСА_2 ) не проживає.

Представники третіх осіб - служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення, свої позиції з приводу позову суду не надали.

Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримав, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.02.2022 року постановлено розгляд справи у заочному порядку за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Суд встановив, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 2315-н від 19.03.2008 року позивач надав ОСОБА_4 кредит в сумі 251 100 Євро, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,3% річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.03.2028 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 19.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого став вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка.

ОСОБА_4 умови договору не виконала, кредит не погасила, в зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.05.2014 року, позовні вимоги АТ «Ощадбанк було задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором 389768,52 Євро, судові витрати.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Правонаступником (спадкоємцем) померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_3 .

Позивач у межах шестимісячного строку з часу коли він дізнався про смерть ОСОБА_4 звернувся із заявою про кредиторську заборгованість до Другої одеської державної нотаріальної контори, і ця заява прийнята органом нотаріату, і зареєстрована за № 462/02-14 від 06.05.2016 року.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).

Таким чином, Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки:

судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду);

позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є:

1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону);

2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Позивач в даному випадку обрав судовий спосіб звернення стягнення на іпотечне майно, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Суд звертає увагу, що приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою.

За змістом цих приписів:

1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця;

2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця;

3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки;

4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього;

5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги;

6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця.

Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність».

Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Отже, суд виходить з того, що позивачу лише у травні 2016 року стало відомо про коло осіб (спадкоємців), до яких необхідно звертатись з вимогою та у передбачений законом трирічний термін, а саме у липні 2018 року позивач подав позовну заява до суду з вимогою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд також вважає, що ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини було добре відомо про борги спадкодавця ОСОБА_4 , в тому числі, серед іншого, як встановлено з матеріалів спадкової справи, і перед позивачем, однак він не повідомив позивача про смерть боржника іпотекодавця, як того вимагає частина перша статті 1281 ЦК України.

Суд вважає, що в такому випадку позивач не втратив право пред`явлення вимоги до спадкоємців (ця) боржника та іпотекодавця ОСОБА_4 - відповідача у справі ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначені висновки узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Крім того, суд нагадує, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та іпотеки і не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Зазначена правова позиція відображена в постанові ВП ВС від 18.09.2018 у справі 921/107/15-г/16, та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 590 ЦК України у разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

За таких обставин у разі часткового невиконання позичальником свого зобов`язання іпотека не припиняється та діє у повному обсязі, а тому кредитор має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо ціни предмета іпотеки:

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц вказано, що виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. З урахуванням наведеного, Велика Палата Верхового Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Підстав для відступу від даного правового висновку Верховного Суду у справі що розглядається не вбачається.

Отже суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими і вважає доцільним їх задовольнити.

З відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1762 грн., оскільки його витрати документально підтверджені позивачем (ст. 141 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 590, 598, 1281 ЦК України, ст.ст. 37-39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 53, 55, 141, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Державний Ощадний Банк України», в особі філії- Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» , - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії- Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» , МФО 328845, за договором про іпотечний кредит № 2315-н від 19.03.2008 року, в розмірі 389768,52 Євро та 4709,81 грн., яка складається з: залишку основного боргу по кредиту 234293,65 Євро, простроченого основного боргу по кредиту 15446 Євро, прострочених процентів за користування кредитом 121913,78 Євро, пені за прострочений основний борг по кредиту- 2013,73 Євро, пені за прострочені проценти за користування кредитом 16101,36 Євро, заборгованості за комісією 4709,81 грн., - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 129,5 кв.м., загальною площею 228,3 кв.м, а також на земельну ділянку, цільове призначення «будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер :02:001:1055, площею 0,100 га, з ни: ріллі- 0,082 га, під будинком, господарськими будівлями і спорудами 0,018 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ «Державний Ощадний Банк України», в особі філії- Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» , судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення подається у письмовій формі до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів від дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.К. Барвенко