Провадження №2/592/395/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

13.08.2021 року представник акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" за довіреністю Мєшнік Костянтин Ігорович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 23.04.2018 року на загальну суму 31292,40 грн. , в тому числі, заборгованості за наданим кредитом 25734,82 грн. , заборгованості за пенею та комісією 5557,58 грн. та судових витрат у розмірі 2270,00 грн. . Свої вимоги він обґрунтував тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам) , спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 23.04.2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг через мережу "Інтернет" звернувся до АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" , у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23.04.2018 року. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 19000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Оскільки відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 15.03.2021 року він має заборгованість за кредитним договором в розмірі 25734,82 грн. . Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 23.04.2018 року в розмірі 25734,82 грн. , заборгованість за пенею і комісією в розмірі 5557,58 грн. та судові витрати у виді судового збору в сумі 2270,00 грн. (вхідний № 30067 від 13.08.2021 року) (а. с. 1-4) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.09.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 48) .

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Будакова В. М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову та просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Також він зазначив про те, що, як вбачається із заяви, сума кредитного ліміту встановлена не була, при цьому підписана відповідачем анкета-заява не містить згоди ним саме на отримання кредитної картки "Монобанк" , тоді як в позовній заяві представник позивача зазначає про те, що відповідач отримав кредит у розмірі 19000,00 грн. . В анкеті-заяві зазначено лише персональні дані відповідача та адреса проживання, тобто не вбачається наміру відповідача оформити на власне ім`я картку "Монобанк" та укласти кредитний договір, оскільки у вказаній заяві відсутні дані про тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту. Також, представником позивача не було надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано відповідачем. Окрім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" . Розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи нічим не обґрунтовані, а тому в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України, представник позивача не надав належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів саме у розмірі 19000,00грн. та що таку суму ним було отримано (а. с. 54-56) .

В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання, зі змісту якого вбачається, що представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилається на те, що необхідні докази є в матеріалах справи, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а. с. 5) .

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Будаков В. М. не з`явилися. До суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, проти позовних вимог заперечують та просять суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі (вхідний № 2946 від 26.01.2022 року) (а. с. 122) .

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися, представниками були подані до суду клопотання про розгляд справи без участі сторін та їх представників, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Так, судовим розглядом було встановлено, що 23.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій зазначив про те, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити йому в банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її даних згідно з договором. Також він визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, він підтвердив те, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Позивач посилаючись на те, що, підписавши 23.04.2018 року анкету-заяву, відповідач висловив згоду на отримання банківських послуг, а саме: просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору.

Також представник позивача зазначив про те, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 19000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) .

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) .

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг (у даному випадку - АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" ) .

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто, дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр, тобто банк. Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі шляхом прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена в ч. 1 ст. 634 ЦК України, полягає не у тому, що позичальник зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що він може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни, тощо. Проте, сама воля позичальника на приєднання до певних умов такого договору, має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

У законі, як загальне правило, визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

Судовим розглядом було встановлено, що кредитного договору представником позивача суду надано не було. Із змісту анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" не вбачається жодної інформації, яка б свідчила про укладення саме кредитного договору, в ній не міститься інформації про його істотні умови. Вказана анкета-заява не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних (анкетних даних відповідача, його соціального статусу, сімейного стану, розміру доходу, рахунки в інших банках) та підпису відповідача.

У позовній заяві представник позивача зазначив про те, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 19000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт. При цьому в наданій суду анкеті-заяві не вказано строку дії картки, та інших істотних умов, які є обов`язковими при укладенні кредитного договору, не вказано взагалі жодних відомостей про бажання отримання будь-якої кредитної чи іншої банківської картки та не вказано, яку саме картку було видано відповідачу.

Представником позивача не було надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку та виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості.

Враховуючи те, що в анкеті-заяві не вказано розмір кредитного ліміту, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості сам по собі не є належним доказом відповідно до приписів ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження факту наявності заборгованості та її розміру, оскільки інших доказів на підтвердження вказаних обставин представником позивача суду надано не було.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити дійсний розмір кредитної заборгованості.

При цьому, під час звернення до суду представником позивача було долучено до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг, який не містить підпису позичальника, у яких передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки та штрафи.

Аналізуючи зміст наданих Умов, суд визнає неможливим встановити чи діяли Умови, та у якій саме редакції на момент укладання кредитного договору, з огляду на відсутність відомостей про те, з якими саме Умовами був ознайомлений та погодився відповідач.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень того, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" , а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та штрафів, та саме у вказаних в цих документах, що додані представником позивача до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту представника позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) , яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила кредитування, і що не спростовано представником позивача під час розгляду справи.

Крім того, не можна застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua) неодноразово змінювалися самим банком у період з часу виникнення спірних правовідносин, а саме: з 23.04.2018 року до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про збільшення розміру відсотків за користування кредитними коштами, наданий представником позивача витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує наведених обставин.

Надані представником позивача Умови та правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 711/1220/17, провадження № 61-1285св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86717877) , а також у постанові Київського апеляційного суду від 16.04.2021 року у справі № 760/16788/20, провадження № 22-ц/824/5266/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96309790) .

Таким чином, суд вважає, що витяг з Умов та правил, розміщений на сайті: www.monobank.ua та наявний у матеріалах справи, не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.04.2018 року шляхом підписання анкети-заяви (а. с. 10-21) .

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-144цс14 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/40821964) щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання.

Отже, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у виді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця . Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту . Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) , встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому виді або в електронному виді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" дотрималося вимог, передбачених Законом України "Про споживче кредитування" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) .

Оскільки АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" не було надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві та у який саме спосіб, визначений Умовами, кредитної картки та розміру наданого кредиту у виді встановленого ліміту на певну суму, руху коштів на відкритому рахунку, тому перевірити розмір нарахованих як суми боргу, так і процентів та штрафних санкцій відповідачу не видається за можливе.

Таким чином, доводи представника позивача щодо розміру нарахованих сум заборгованості не підтверджені жодними належними доказами, хоча навіть операції в електронному виді можуть та мають бути підтверджені певними доказами, а правових підстав приймати бездоказово позицію позивача як апріорі істинну тільки тому, що позивачем є банківська установа, законом не встановлено і у суду таких повноважень немає.

При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи.

Так, правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на видану останньому платіжну картку Monobank, представник позивача не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в ході розгляду справи представником позивача не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому представником позивача розмірі, тому відсутні підстави для їх стягнення.

Суд не може погодитися з тим, що сам лише факт підписання анкети-заяви свідчить про видачу кредиту відповідачу, оскільки така позиція не ґрунтується на положеннях закону, а жодних відомостей з цього приводу така анкета-заява не містить.

Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2020 року у справі № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19 дійшов висновку про те, що у зв`язку з ненаданням банком доказів видачі кредитної картки та розміру кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88641638) .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять.

Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення кредиту будь-яких коштів. З огляду на наведене позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відтак судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 202, 526, 626-628, 638, 1048, 1054 ЦК України; ст. ст. 4, 10, 12, 13, 48, 76-82, 133, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-284 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков