Провадження № 2/752/3527/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В. при секретарі Ковальській К.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка», третя особа АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення сплачених відсотків за договором лізингу, 3% річних, збитків від інфляції та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сплачених відсотків за договором лізингу, 3% річних, збитків від інфляції та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

20.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Вивчивши матеріали справи, клопотання представника відповідача, суд приходить до висновку про передачу справи за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований за адресою: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6, літ. «В» (інформація є відкритою).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, подаючи позов до Голосіївського районного суду м. Києва, керувався ч.16 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи подання позову до Голосіївського районного суду м. Києва, позивач зазначає, що його місце проживання знаходиться у Голосіївському районі, він є споживачем, а також те що шкода майну заподіяна в Голосіївському районі м. Києва.

Однак з такою позицією позивача не можливо погодитись виходячи з наступного.

Подаючи позов, позивач посилається на те, що спірні відносини між сторонами виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №КЗН0СР8-200С5Е5, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ПрАТ «СК «Уніка». Даний договір страхування є двостороннім, підписаний Страховиком та Страхувальником (ПАТ КБ «ПриватБанк»), а позивач не є стороною договору.

Тобто, позивач не є споживачем послуг, що надавалися відповідачем.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається з вищевказаного позову, підставою звернення позивача з вищевказаним позовом не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», так як позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом, а є стягнення збитків внаслідок взаємовідносин позивача та ПАТ «КБ «ПриватБанк». Крім того, позивач не придбавав послугу відповідача, та не сплачував кошти за такі послуги.

Відтак, правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є відносинами, на які розповсюджується законодавство про захист прав споживача, тому подання позову відповідно до п.5 ст. 28 ЦПК України є помилковим.

Також, посилання на ч.6 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди, є необґрунтованим.

Відшкодування шкоди взагалі є деліктними правовідносинами, які виникають на підставі закону. Однак, позов поданий позивачем, не є позовом про відшкодування шкоди, а виник з договірних відносин, а відповідач не є заподіювачем будь-якої шкоди позивачу.

За таких обставин, підстав для застосування ч. 6 ст. 28 ЦПК України, в даному випадку не вбачається.

В зв`язку з тим, що місцезнаходження відповідача територіально не відноситься до Голосіївського району м. Києва, суд приходить до висновку про передачу справи за підсудністю до належного суду, а саме до Шевченківського районного суду м. Києва.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу №752/22211/21, провадження №2/752/3527/22 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка», третя особа АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення сплачених відсотків за договором лізингу, 3% річних, збитків від інфляції та відшкодування моральної шкоди передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, місцезнаходження якого за адресою: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31 А, за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя: