Справа № 656/92/22
Номер провадження 2-о/656/7/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради, Іванівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , про усиновлення,-

В С Т А Н О В И В:

15.02.2022 року заявниця ОСОБА_1 звернулася в Іванівський районний суд Херсонської області із заявою до заінтересованих осіб служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради, Іванівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , про усиновлення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Вивчивши матеріали заяви, судом встановлено, що подана заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України з врахуванням наступних підстав.

Предметом заяви є усиновлення малолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Заява належить до розгляду в порядку цивільного судочинства розділу 4 «Окреме провадження» глави 5 «Розгляд справ про усиновлення».

Форма і зміст поданої заявником заяви повинна відповідати вимогам ст.ст.293,311 ЦПК України.

Формою звернення заінтересованої особи для відкриття провадження у справі окремого провадження є заява і для кожної категорії справ спеціальними нормами ЦПК України визначено реквізити відповідної заяви, а недотримання передбачених реквізитів має наслідком застосування загальних положень, передбачених ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст.294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заява, яка подається в порядку окремого провадження повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим для тієї чи іншої справи окремого провадження.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Заявниця не дотрималася вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, яка передбачає зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Незважаючи на те, що заявницею проведено 08.02.2022 року сплату судового збору в розмірі 496,20 грн згідно квитанції КБ «Приватбанк» 0.0..1, проте не дотримано вимог ч.4 ст. ст. 175 ЦПК України, оскільки з описової частини позову не вбачається відображення того, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ст.ст.3, 4 Закону України №3674-VI «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору з 01.01.2022 року за подання до суду позовної заяви фізичною особою у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн (2481 х 0,2 = 496,20), який повинен сплачуватися на користь держави (код отримувача - 37959517, рахунок UA 6889 9998 0313 1212 0600 0021 389, назва одержувача: ГУК у Херсонській області (Іванівська СТГ) 22030101, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998, код класифікації доходів - 22030101).

Ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Із прохальної частини поданої заяви убачається, що заявлено п`ять вимог немайнового характеру. Однак, заявницею сплачений судовий збір у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір», сплачено лише 496,20 грн.

За таких обставин заява повинна бути залишена без руху, а заявниці наданий строк для усунення недоліків заяви шляхом оплати судового збору та подання до суду документу, що підтверджує таку сплату.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 року) визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення Суду від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі"). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення Суду від 20.02.2014 року у справі "Шишков проти Росії").

Вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини не є перешкодою для доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

Суддя вважає за необхідне роз`яснити в цій ухвалі, що заявниця не позбавлена права звернення до суду із клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або відстрочення сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 136 ЦПК України.

Окрім цього, справи окремого провадження, до яких відноситься заява про усиновлення, суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересовані особи у справах окремого провадження - це ті учасники процесу, на суб`єктивні права чи обов`язки яких потенційно можуть вплинути межі законної сили рішення суду у конкретній справі; рішення суду може торкнутись прав або охоронюваних законом інтересів цих осіб, що може спричинити виникнення обов`язку здійснення ними яких-небудь дій чи змінити їх правовий статус.

Ці учасники є особами, які заінтересовані у правильному вирішенні справи. Таких осіб потрібно залучати до відповідної справи.

Окрім цього Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" наголосив, що при прийнятті заяв про усиновлення суди повинні перевіряти чи наведено в заяві відомості про усиновителів, про дитину, яку бажають усиновити, про її батьків, братів та сестер; чи викладено мотиви, з яких особа хоче усиновити дитину; чи сформульовано прохання про внесення відповідних змін до актового запису про народження останньої (п. 2).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи специфіку справ про усиновлення, приймаючи до уваги те, що суд при прийнятті заяв повинен перевіряти відповідність форми та змісту такого документа як вимогам, визначеним у ЦПК України, так і вимогам, що випливають із глави 18 СК України (п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"), вищенаведені недоліки заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Водночас, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження.

При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Як встановлено судом, заявницею не визначено коло усіх заінтересованих осіб, які мають брати участь у справі, рішення у справі щодо яких може вплинути на їх права та обов`язки шляхом його реалізації.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.04.1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» (Kraska v. Switzerland) визначив, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху.

Таким чином, з врахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України суд вважає за необхідне керуватися аналогією закону й застосувати до даної заяви, які ставляться до форми і змісту позовної заяви, залишення її без руху.

При постановленні данного рішення судом враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З цього приводу прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі". У вказаних рішеннях також зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст..ст.185,258-261,293,294,310, ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради, Іванівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , про усиновлення -залишити без руху.

Надати заявниці ОСОБА_1 строк не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали, подавши у визначений ухвалою строк усі підтверджуючі документи виконання вимог ухвали і усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявниці на вказану юридичну адресу.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua. а також на офіційній веб-сторінці суду: http://iv.ks.court.gov.ua/ .

У разі невиконання вимог ухвали у визначений строк, заява буде вважатися не поданою і повернута, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. І. Ференц