2/465/1446/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11.02.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судового засідання Старух Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ОСОБА_1 з 16.08.2005 року являється основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1278. В даній квартирі разом зі нею зареєстровано ще троє осіб, а саме: її внук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її правнук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, фактично проживають за даною адресою лише троє осіб - вона з внуком та правнуком. ОСОБА_2 за даною адресою не проживає вже тривалий час. Після того, як її син одружився, у них часто виникали непорозуміння і він добровільно вибув iз квартири АДРЕСА_2 та переїхав на постійне проживання до своєї дружини ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_3 . Згодом, ОСОБА_2 почав їздити за кордон на тимчасові роботи. Після одної з таких поїздок відповідач прийшов і забрав усі свої особисті речі з квартири АДРЕСА_2 та більше не повертався. Між позивачем та відповідачем постійно були напружені стосунки, а після того, як син виїхав з квартири з усiма своїми речами, вони взагалі перестали спілкуватись. Місце його перебування на сьогоднішній день позивачу невiдоме.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в останній, просила позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча належним чином, неодноразово повідомлялася про час та місце проведення останніх, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 . За цією адресою відповідачеві неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1278 від 16.08.2005 року ОСОБА_1 з 16.08.2005 року являється основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 287 від 03.02.2021 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Відповідно до Акту від 23.07.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично там не проживає з 2005 року. Вказане також підтверджується Актом від 25.11.2020 року та Актом від 01.03.2021 року.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм ст. ст.1,6,9,61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, в якому позивач є наймачем, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування квартирою і, залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні її законних прав, а тому, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя Величко О.В.