Справа № 431/6352/21
Провадження № 2/431/244/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" лютого 2022 року с. Старобільськ Луганської області

Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участі секретаря Коцини Ю.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

17.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2020 року між нею, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та м. Брянка Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 84.

У шлюбі у позивача з відповідачем народилась дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , який проживає разом з позивачем.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на спільне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки та скандали, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю не має. Шлюбні відносини припинені з червня 2021 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість подальшого проживання однією сім`єю, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Спору про визначення місця проживання спільної з відповідачем дитини не має, дитина проживає разом з позивачем. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю немає.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.22), на що до суду надала заяву, в якій прохала розглянути справу у її відсутність, на розірвання шлюбу наполягала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.23), на що до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, прохав суд розірвати шлюб з позивачем та прийняти рішення у підготовчому судовому засіданні (а.с.17).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 22.08.2020 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , 22 серпня 2020 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та м. Брянка Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 84 (а.с.15).

Відповідно Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 674 від 15 грудня 2020 року, сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, сторони мають різні погляди на життя, постійно сваряться, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд також враховує, що відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить розірвати шлюб (а.с.17).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вважає за доцільне ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище " ОСОБА_6 ", оскільки вона не звернулася до суду з вимогою про зміну прізвища.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 16.12.2021 року про сплату судового збору в сумі 908,00 грн. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12,13,81, 141, 200,258, 259, 263-265, 273,354, 355 ЦПК України, ст. ст. 104, 112-115 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 серпня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та м. Брянка Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 84.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище " ОСОБА_6 ".

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Старобільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В. Рукас