_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4714/13-ц
Провадження № 4-с/947/2/22
УХВАЛА

02.02.2022

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С., розглянувши у підготовчому засіданні справу №520/4714/13,-

ВСТАНОВИВ :

Яковлєва звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни, в якій просить:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №520/4714/13-ц, виданого 25 червня 2014 року Київським районним судом м. Одеси;

- визнати дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни неправомірними;

- визнати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.05.2021 року за виконавчим провадженням №44966905 неправомірною;

- зобов`язати державного виконавця закінчити виконавче провадження №44966905; зобов`язати державного виконавця повернути, утримані грошові кошти з пенсії Яковлєвої за виконавчим провадженням №44966905;

- поновити строк для подання скарги.

Скарга мотивована тим, що Яковлєва є боржником по виконавчому провадженню ВП №44966905 з примусового виконання рішення, відповідно до якого 31.05.2021 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцеровою прийнято постанову про стягнення з Яковлєвої заборгованості в загальній сумі 12054,71 грн, але як зазначає скаржник за тим самим виконавчим провадженням починаючи з лютого 2015 року по січень 2017 року вже проводились утримання зазначеного боргу та виконано стягнення в повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року зазначена скарга, була залишена без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів, з дня отримання ухвали, усунути зазначені в ухвалі суду недоліки.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року зазначену скаргу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник скаржника уточнила свої вимоги, якими просила задовольнити скаргу Яковлєвої на рішення та дії виконавця державної виконавчої служби, а саме визнати дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової неправомірними; визнати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.05.2021 року за виконавчим провадженням №44966905, неправомірною.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши надані докази, судом встановлено такі обставини.

ГУ ПФУ в Одеській області на підставі отриманої 14.10.2014 постанови державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції Лєсної Т.О. від 07.10.2014 ВП № 44966905 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 11878,42 грн. починаючи з лютого 2015 року по січень 2017 року проводились утримання зазначеного боргу. Постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції Лєсної Т.О. від 07.10.2014 ВП №44966905 повернуто 28.11.2016 (вих.№450/04) із зазначенням щодо задоволення вимог в повному обсязі.

13.09.2021 року представнику скаржника стало відомо, що 31.05.2021 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцеровою за тим самим виконавчим провадженням прийнято постанову про стягнення з Яковлєвої заборгованості в загальній сумі 12054,71 грн. Так, починаючи з липня 2021 року ГУ ПФУ в Одеській області проводило утримання зазначеного боргу по 20 відсотків від нарахованих пенсійних виплат ОСОБА_2 .

23.09.2021 року кур`єрською доставкою на адресу Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) направлено скаргу на рішення та дії виконавця державної виконавчої служби.11.10.2021 року на поштову адресу Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) був направлений адвокатський запит з вимогою зупинити стягнення та закінчити виконавче провадження. 26.10.2021 року на електронну пошту Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) був направлений адвокатський запит щодо надання інформації про стан розгляду скарги на рішення та дії виконавця державної виконавчої служби.

09.12.2021 року державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерова скориставшись своїх процесуальним правом подала відзив до суду, в якому просила у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, мотивуючи це тим, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні будь-які документи, які б могли свідчити про повне погашення боргу боржником, а підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження. Але ніяких доказів на підтвердження вищезазначеного особа, дії та рішення якої оскаржуються, не надала.

27.12.2021 року Представником скаржника було направлено відповідь на відзив, у якому зазначено що доводами відзиву скаржник категорично не згодна, вважає що вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, до того ж відзив подано з порушенням норм процесуального права, а саме не додано жодного додатку вказаного в переліку до відзиву, не містить документів, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Також у зв`язку із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2021 року за виконавчим провадженням №44966905 та поверненням грошових коштів стягнених з Яковлєвої, представник скаржника зменшив свої вимоги до визнання неправомірними дій та постанови державного виконавця.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 6 цього Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності з законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом N 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону N 1404-VIII).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону N 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Так, судом встановлено, що Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 09.09.2021 року №1500-0403-8/112357 Скаржнику стало відомо, що 08 червня 2021 року на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області надійшла постанова державного виконавця Офіцерової. Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 31.05.2021 №44966905 про стягнення з Яковлєвої заборгованості в загальній сумі 12054,71 грн, починаючи з липня 2021 року проводяться утримання зазначеного боргу по 20 відсотків від нарахованих пенсійних виплат.04.10.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент винесення постанови).

Крім того, Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 09.09.2021 року стало відомо, що ГУ ПФУ в Одеській області на підставі отриманої 14.10.2014 постанови державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції Лєсної Т.О. від 07.10.2014 ВП № 44966905 про стягнення з Яковлєвої заборгованості в загальній сумі 11878,42 грн. (борг на користь Михайлова в сумі 10714,28 грн., виконавчий збір в сумі 1071,42 грн., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 92,72 грн.) та листа Першого Приморського відділу державної виконавчої служби від 25.12.2014 №36805 про внесення змін, починаючи з лютого 2015 року по січень 2017 року проводились утримання зазначеного боргу по 15,62 відсотків від нарахованих пенсійних виплат.

Постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції Лєсної Т.О. від 07.10.2014 ВП №44966905 повернуто 28.11.2016 (вих.№450/04) із зазначенням щодо задоволення вимог в повному обсязі.

Отже, в даній ситуації наявне повторне стягнення коштів з боржника за одним і тим самим виконавчим провадженням. Тому, суд доходить висновку, що державним виконавцем допущено прийняття неправомірного рішення у виконавчому провадженні, а тому скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Отже, підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень цієї норми є факт виконання рішення суду у повному обсязі таким чином, як визначено відповідно до виконавчого документа.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Тобто підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.

При цьому перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Тож, так як постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського управління юстиції Лєсної Т.О. із зазначенням щодо задоволення вимог в повному обсязі було повернуто 28.11.2016, виконавча служба мала докази виконання відповідного рішення у повному обсязі. Таким чином, рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/4714/13-ц за виконавчим листом №520/4714/13-ц виданого 25 червня 2014 року Київським районним судом м. Одеси було виконано 07.10.2014 року у повному обсязі та борг погашено у повному обсязі.

Як зазначає у своїй правовій позиції Верховний суд у постанові від 24 лютого 2021 р. по справі № 756/9582/14-ц: «Відповідно до статті 25 Закону N 606-XIV "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону N 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).»

Абзац 2 ч. 11 Постанови від 07.02.2014 № 6 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі Постанова), Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (частина друга статті 82 Закону про виконавче провадження). Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 щодо визнання дій та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.05.2021 року за виконавчим провадженням №44966905державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової неправомірними.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Чекмарьова Л.Ю., на рішення та дії державного виконавця є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 55 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. неправомірними.

Визнати постанову про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.05.2021р. за виконавчим провадженням №44966905 неправомірною.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.