БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2467/2021
Провадження № 6/497/9/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2022 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву Кредитної спілки «Придунав`я» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 року Кредитна спілка «Придунав`я» звернулися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-ц-299/2010 про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12.03.2010 року у справі №2-ц-299/2010 позов Кредитної спілки «Придунав`я» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

22 квітня 2015 року Болградським районним судом Одеської області видано виконавчий лист по справі №2-ц-299/2010 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 22.04.2016 року.

Заявник посилається на те, що ним були здійснені належні дії по відновленню свого права, за змістом яких доказано бажання домогтись виконання судового рішення.

Ухвалою Болградського районного суду від 30.12.2021 року відкрито провадження по справі. У судове засідання представник заявника не з`явився, про час та місце судового засідання був сповіщений відповідно вимог чинного законодавства. На адресу суду надіслав заяву про розгляд заяви без участі представника, наполягає на її задоволенні.

Відповідач (боржник) ОСОБА_1 , до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Будь-яких, заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в заяві до суду не надав.

Статтею 433 ч.3 ЦПК України передбачено, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

У зв`язку з тим, що справа розглянута у відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, надані заявником докази, суд дійшов висновку про те, що заява є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12.03.2010 року у справі №2-ц-299/2010 позов Кредитної спілки «Придунав`я» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

22 квітня 2015 року Болградським районним судом Одеської області видано дублікат виконавчого листа по справі №2-ц-299/2010 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 22.04.2016 року.

Заявником тричі виконавчий лист подавався до виконання, але був повернутий, про що свідчать відмітки виконавця на виконавчому листі.

Слід звернути увагу, що у відмітках виконавчого листа про його повернення в останнє відсутня дата повернення, що позбавляє суд можливості взагалі встановити коли в останнє стягувач звертав вказаний дублікат виконавчого листа до виконання.

Згідно вимог ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто протягом 3-х років, тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

З урахуванням викладеного, заявник міг пред`явити виконавчий лист до виконання протягом трьох років, тобто до 22 квітня 2018 року.

Заявник вказує, що здійснював дії по відновленню свого права на пред`явлення виконавчого листа до виконання, за змістом яких вбачається бажання заявника домогтися виконання судового рішення. Однак, матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій.

Суд не вважає, що звернення виконавчого листа в період з квітня 2015 року по грудень 2021 року (дата звернення до суду із заявою про поновлення строку) тричі до виконання, може бути визнано достатньою підставою для висновку про дійсне бажання заявника домогтись виконання судового рішення.

В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово порушувалось питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи. Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 260, 433 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Кредитної спілки «Придунав`я» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О.Висоцький