УХВАЛА

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 946/6707/19

провадження № 61-584ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку про те, що вона не може бути прийнята до розгляду, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга відповідно до вимог статті 392 ЦПК України містить посилання як на підставу касаційного оскарження неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що відповідає підставі касаційного оскарження, передбаченій пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Водночас, скаржник в контексті пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України не зазначає, з застосуванням якої норми права не погоджується та на його переконання суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду щодо застосування саме цієї норми права у подібних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції за результатами касаційного перегляду надає правовий висновок щодо застосування саме цієї норми права у подібних правовідносинах, а також надає оцінку діям судів попередніх інстанцій щодо застосування саме цієї норми права у спірних правовідносинах.

Крім того, касаційна скарга містить посилання на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права стосовно порушення судом порядку оцінки доказів, натомість скаржник не зазначає, якої з підстав касаційного оскарження стосуються вказані доводи касаційної скарги. Суд касаційної інстанції в свою чергу не може залишити поза увагою доводи касаційної скарги, які не стосуються зазначених скаржником підстав касаційного оскарження.

Скаржником не було чітко виконано вищевказані дії, не зазначено в повному обсязі підстави касаційного оскарження.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, скаржником в резолютивній частині касаційної скарги відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України зазначено клопотання щодо скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, натомість, чітко не вказано, судові рішення якого суду та від якої дати просить учасник справи скасувати.

Таким чином, скаржнику у виправленій касаційній скарзі слід чітко сформувати вимоги касаційної скарги щодо оскаржуваних судових рішень з метою уникнення двозначного тлумачення заявлених ним клопотань.

За подання касаційної скарги не сплачений судовий збір.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.

Так з первісним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду у 2019 та заявила три позовні вимоги немайнового характеру.

З зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду в 2019 році та заявив позовну вимогу немайнового характеру.

Судові рішення оскаржуються в частині вирішення двох позовних вимог немайнового характеру за первісним позовом та в частині вирішення однієї позовної вимоги за зустрічним позовом, в зв`язку з чим суму судового збору слід обчислювати, виходячи з вказаних обставин.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на день звернення з позовом, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2019 року був встановлений у розмірі 1 921,00 грн.

Таким чином, враховуючи обсяг позовних вимог, в межах вирішення яких ОСОБА_1 оскаржуються судові рішення, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 4 610,40 грн (768,40х3х200%).

З врахуванням сплачених коштів у розмірі 1 538,00 грн скаржнику необхідно доплатити 3 072,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд,055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш