Справа № 299/604/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 09 серпня 2021 року (головуючий суддя Надопта А.А., повний текст рішення складено 18 серпня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування - Виноградівська міська рада - про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до свого батька - ОСОБА_2 , третя особа: Виноградівська районна державна адміністрація Закарпатської області в особі служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав.

Оскільки правонаступником Оноцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, на підставі рішення Виноградівської міської ради за №15 від 10.12.2020, є Виноградівська міська рада Закарпатської області (), ухвалою Виноградівського районного суду від 20.04.2021 третьою особою на стороні позивача - орган опіки та піклування залучено Виноградівську міську раду.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після смерті якої відповідач ОСОБА_2 покинув свого сина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а догляд та утримання позивача здійснювала його бабуся - ОСОБА_4 .

Вказував, що відповідач ОСОБА_2 після смерті матері жодного разу не відвідав сина, не цікавиться його життям, не підтримує з ним зв`язок, не бере участі в утриманні та вихованні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями та веде антисуспільний спосіб життя. На переконання позивача, наведені обставини підтверджуються рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2016 у справі № 299/2362/16-ц.

Посилаючись на дані обставини, просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 09 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при ухваленні рішення місцевий суд не врахував, що позивач із часу смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживає з бабусею, яка його виховує та утримує; батько не підтримує сина матеріально; кошти, які батько надсилав, син не отримував, при цьому такі кошти відповідач надсилав нерегулярно; відповідач роками не приділяє сину жодної уваги, не проявляє батьківської турботи, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток; після смерті матері жодного разу не відвідав сина, не цікавиться його життям, чи має син одяг та їжу. Не зважаючи на дані обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Зазначає про те, що позбавлення батьківських прав є засобом захисту прав дитина та заходом впливу на батька, який неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Посилається на пункт 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», в якому наведено обставини, за яких має місце ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що такий захід як позбавлення батьківських прав не є невідворотним, оскільки відповідні особи мають право на позов про поновлення їх батьківських прав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема зазначає, що він з дружиною та двома їхніми дітьми ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживав 7 років у АДРЕСА_1 . Після смерті дружини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) він продовжив проживати за цією адресою, однак внаслідок непорозумінь та сварок, теща ОСОБА_4 23.10.2016 вигнала його з будинку разом із молодшим сином ОСОБА_5 . З того часу відповідач проживає із сином ОСОБА_5 у будинку батьків у АДРЕСА_2 . Син ОСОБА_1 проживає з бабусею, яка чинить на нього деструктивний вплив, налаштовує проти батька. Відповідач вказує, що любить однаково своїх дітей, переживає за їхнє майбутнє, хоче щоб обоє синів проживали разом із батьком, сподівається, що син ОСОБА_1 з часом усвідомить необхідність повноцінного спілкування з батьком та їхні відносини владнаються у повній мірі. Посилання на те, що відповідач зловживає спиртним та веде антисуспільний спосіб життя є надуманими та не підтверджені доказами, на спростування таких тверджень суду було додано довідку лікаря № 7 від 02.03.2021 про те, що ОСОБА_2 на «Д» - обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався. Також зазначає, що сплачує кошти на утримання сина по 1000 грн щомісячно, що підтверджується копіями поштових квитанцій про пересилання грошових коштів; до апеляційної скарги додав нові квитанції про переказ коштів. Вказує, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2016 у справі № 299/2362/16-ц не було встановлено факту самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків відносно сина, а навпаки - у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 118-120), клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Зважаючи на те, що позиція ОСОБА_1 апеляційному суду відома, оскільки викладена і позовній заяві та у апеляційній скарзі, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11-16).

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_2 проживає із молодшим сином ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 визнає ту обставину, що син ОСОБА_1 проживає окремо від нього зі своєю бабусею у АДРЕСА_1 .

Між батьком дитини та бабусею позивача ОСОБА_4 склались неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними, зокрема щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_1 .

Встановлено, що раніше, у вересні 2016 року, ОСОБА_4 (бабуся позивача) зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Виноградівський відділ Брегівської місцевої прокуратури Закарпатської області, у якому просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначити її опікуном неповнолітніх дітей, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання внуків.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2016 у справі № 299/2362/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.02.2017, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 11-16, https://reyestr.court.gov.ua/Review/64943659).

Указаними рішеннями встановлено, що згідно з висновком органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 28.10.2015 №03-19/2834, указаний орган опіки та піклування вважав недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стосовно його малолітніх синів ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з протоколом №10 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 26.10.2016 у складі 9 членів, предметом розгляду була заява ОСОБА_4 щодо позбавлення батьківських прав її зятя ОСОБА_2 щодо дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Під час розгляду даного питання були заслухані начальник Служби у справах дітей Виноградівської РДА Беланинець Є.О., яка повідомила, що ОСОБА_2 позитивно характеризується по місцю проживання в с.Онок. Окрім того, на засіданні комісії був заслуханий і Оноцький сільський голова Онисько М.І., який зазначив, що ОСОБА_2 у селі характеризується позитивно, є турботливим батьком, добрим сім`янином, а відтак сільська рада категорично проти позбавлення його батьківських прав, оскільки діти повинні проживати з батьком. Також зазначив, що не відповідає дійсності повідомлення ОСОБА_4 , що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями та не допомагає по господарству, оскільки все господарство тримається на ньому, а відтак, на підставі встановлених фактів Комісія одноголосно вирішила надати Висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх синів.

Посилання ОСОБА_1 у позовній заяві у даній справі на те, що рішенням Виноградівського районного суду від 30.12.2016 у справі № 299/2362/16-ц встановлено те, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків - є голослівними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні змісту такого судового рішення.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до практики розгляду питань щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування перш за все при прийнятті рішення керується фактичними даними, які носять документальний характер, а саме досліджується: характеристика на батьків з місця проживання; пояснення свідків про спосіб життя батьків; акт про участь одного з батьків у вихованні дитини; акт обстеження житлово-побутових умов проживання батьків; довідка з місця проживання, реєстрації; довідка щодо сплати аліментів. Може досліджуватися також довідка з поштового відділення про кошти, посилки, перекази чи надходили на ім`я дитини.

Встановлено, що органом опіки та піклування Виноградівської міської ради було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.05.2021.

Вбачається, що у січні 2018 року ОСОБА_2 звертався до органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації із заявою про визначення з ним місця проживання малолітніх синів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Рішенням органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації визначено місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2 . Разом із тим, старший син ОСОБА_1 відмовився проживати з батьком, залишився жити в с. Онок з бабою ОСОБА_4 .

В ході підготовки матеріалів на засідання скеровано запити до Оноцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та Королівської селищної ради з метою надання характеристик на ОСОБА_2 та його сина ОСОБА_1 .

З характеристики, виданої Оноцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів відомо, що ОСОБА_1 є учнем 11 класу школи, навчається в закладі з 1 класу. Хлопець добре розвинений, мас гарну фізичну підготовку. В початкових класах навчався добре. Зараз має низький рівень успішності з усіх предметів. Домашні завдання систематично не виконує. Має довільну змішану пам`ять. На уроках постійно відволікається на розмови з однокласниками, на зауваження вчителів слабо реагує. Дитина займається кікбоксингом, має призові місця на всеукраїнських змаганнях з даного виду спорту. З однокласниками відносини складні, часто створює навколо себе конфліктні ситуації. До старших відноситься нешанобливо, може нагрубити. Вихованням хлопця займається бабуся, з якою він проживає. Хлопець пропускає значну кількість уроків без поважної причини (а.с.64).

З психолого-педагогічгної характеристики ОСОБА_1 , виданої класним керівником, вбачається, що батько ОСОБА_2 разом з сином не проживає, але прагне брати участь у його вихованні. Постійно відвідує школу, шукає порозуміння з сином, але син ігнорує зустрічі з батьком (а.с.67).

Також з інформації директора Оноцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів вбачається, що батько кілька разів відвідував сина у школі, але учень на контакт з батьком не йде, ігнорує зустрічі з ним (а.с.68)

Відповідно до наданої інформації Королівською селищною радою від 11.05.2021 ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 , на даний час проживає в АДРЕСА_3 разом з меншим сином ОСОБА_5 . Чоловік ввічливий, спокійний, врівноважений, працелюбний, працює в «ТОВ «Джентерм», м. Виноградів. До вирішення конфліктних питань підходить тактовно та відповідально. Врівноважений, користується повагою серед жителів села, до кримінальної відповідальності не притягувався. Селищна рада вважає недоцільним позбавлення його батьківських прав.

Також з характеристики молодшого сина відповідача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданої директором Новоселицької ЗОШ І-ІІ ст вбачається, що учень має високий рівень знань з усіх предметів; розвинене логічне мислення; на уроках уважний, активний; багато читає. Обраний старостою класу. Бере активу участь у громадському житті школи та класу. Батько позитивно впливає на виховання та навчання учня, створив для нього необхідні умови для навчання, систематично відвідує батьківські збори, прислухається до порад та рекомендацій класного керівника (а.с.66).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Виноградівської міської ради від 25.05.2021 № 02-21/1715 наданого у даній справі, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 62).

Апеляційний суд враховує, що спір стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батько позивача із його бабусею (колишньою тещею) не дійшли спільного рішення щодо участі відповідача у вихованні старшого сина ОСОБА_1 . Зокрема, батько своїми діями проявляє власне бажання та реальний намір брати участь у вихованні сина, спілкуванні з ним, долучає докази надіслання на ім`я ОСОБА_10 (колишньої тещі) коштів для сина (а.с. 32-34, 111-112). При цьому наявними у справі доказами встановлено, що відповідач належним чином виконує обов`язки щодо виховання молодшого сина, який проживає з ним. Старший син, якого виховує бабуся та який попри визначення органом опіки та піклування місця проживання з батьком, залишився проживати саме з бабусею та ігнорує зустрічі з батьком, стверджує, що батько свої батьківські обов`язки не виконує належним чином, не піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, участі у вихованні та утриманні не приймає, вказує, що кошти, які батько надсилав, він не отримував, при цьому такі кошти відповідач надсилав нерегулярно.

За положенням п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як роз`яснено у п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як неодноразово зазначалось у рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 06.05.2020 № 753/2025/19, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав, подання апеляційної скарги свідчить про інтерес батька до дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини.

На обґрунтування свого позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) посилався на те, що відповідач, його батько ОСОБА_2 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню позивача.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

При розгляді справ даної категорії суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Факт заперечення ОСОБА_2 проти позову про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , звернення ОСОБА_2 у січні 2018 року до органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації із заявою про визначення з ним місця проживання синів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , свідчить про його інтерес до сина ОСОБА_1 .

Позбавлення батьківських прав повинно бути наслідком свідомої поведінки батьків (одного з них) щодо виховання дитини, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок не залежних від неї причин, зокрема перешкод у їх реалізації.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_1 , які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 , позивачем не надано

Встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявність конфліктних відносин між відповідачем та бабусею, котра виховує ОСОБА_1 , ігнорування самого позивача зустрічами з батьком, враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, бажає участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_1 , судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача його батьківських прав.

Зважаючи на викладення, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування рішення суду - немає. Відповідно до ст 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 09 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.

Головуюча:

Судді: