ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1220/21 Номер провадження 22-ц/814/381/22Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року, під головуванням судді Даніліної Ж.О. в м.Кременчук, зі складанням повного тексту 23 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з даним позовом. Зазначало, що між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 13 серпня 2019 року, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі 16110,42 грн., що складається з наступного: 11781,18 грн. - заборгованості за кредитом, 4329,24 грн. - заборгованості по відсоткам. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року позов Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 13 серпня 2019 року - 11 781,18 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» понесені ними витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1660,05 грн.

Рішення оскаржило АТ «Акцент-банк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по відсоткам та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якій зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, що дає підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 серпня 2019 року між АТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідачем була заповнена Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами та Правилами банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.

За розрахунками банку станом на 18 червня 2021 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість яка становить 16110,42 грн., що складається з наступного: 11 781,18 грн. - заборгованості за кредитом, 4 329,24 грн. - заборгованості по відсоткам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту, яка на час розгляду справи не повернута відповідачем, в іншій частині позовні вимоги вважав необґрунтованими, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення заборгованості за процентами.

Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді статті 205, 207 ЦК України.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

13 серпня 2019 року між АТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 44,4 % річних.

Відповідачем була заповнена Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підписаний Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Так, ОСОБА_1 підписала простим електронним підписом Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», шляхом підтвердження дзвінком 13 серпня 2019 року о 10:21 год. з номера телефону НОМЕР_1 , що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, яким визначено процентну ставку у розмірі 44,4 % річних (а.с.7-8).

Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманих коштів - непогашеного тіла кредиту. Однак, не звернув уваги та те, що між Банком та боржником було укладено електронний договір, яким досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину, зокрема щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» та ухвалення нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент- Банк» заборгованості за відсотками в розмірі 4 329,24 грн.

Вказаний висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.

В іншій частині рішення не оскаржується та підлягає залишенню без змін.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову та задоволення апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк», з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4015 грн., а рішення суду зміні в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-банк» задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за відсотками, ухваливши в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за відсотками в розмірі 4 329,24 грн.

В іншій частині рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Змінити рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 4015 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.02.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна