Справа № 576/2741/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

11 лютого 2022 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді: Сапона О.В.,

з участю секретаря: Самойленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Міненка Сергія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Міненко С.А. звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що рішенням Глухівського міськрайонного суду від 24 січня 2022 року був задоволений його позов ОСОБА_1 до АТ „Альфа-Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Але, при винесенні цього рішення судом не було вирішено питання про розподіл понесених позивачем витрат, враховуючи відповідне клопотання позивача. У зв`язку з цим представник позивача просить ухвалити в справі додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

09.02.2022 року від представника відповідача надійшло заперечення, в якому він зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн. є завищеним, надмірним та неспівмірним із складністю справи. Просить зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та розглянути справу без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24.01.2022 був задоволений позов ОСОБА_1 до АТ „Альфа-Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Але, при ухваленні рішення судом було стягнуто з відповідача на користь відповідача лише 908 грн. витрат по сплаті судового збору, та враховуючи відповідне клопотання позивача, питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, що у відповідності до п. 3 ст.1 ст. 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу та які пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого надані відповідні квитанція, акт виконання робіт та договір про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, закон вимагає від суду дослідження питань розумності і справедливості цього виду судових витрат. Так, у справі № 755/9215/15 Верховний Суд вказав: «Велика Палата Верховного Суду приймає до уваги положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню». Тобто, суд вправі зменшити розмір відшкодування правничої допомоги у разі несправедливості (необґрунтованості) такої вимоги або і взагалі відмовити у такому відшкодуванні (якщо у таких витратах відсутня необхідність).

Тому, враховуючи складність вказаної справи, - а саме, що це справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому не є складною, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого ним на виконання такої роботи, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., зменшивши дану вимогу до 2000 грн. з урахуванням співмірність виконаної адвокатом роботи та заявленої суми до стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 141, 270 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Міненка Сергія Анатолійовича задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) на користь ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон