КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5454/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Мельника Я.С., Верланова С.М.,

секретар Кибукевич О.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Трубіцина Дмитра Володимировича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфабанк», ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про встановлення щодо договору купівлі-продажу факту нікчемності, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфабанк», ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про встановлення щодо договору купівлі-продажу факту нікчемності, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зазначив, що 29 листопада 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфабанк», був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), який зареєстровано Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.За даним договором ПАТ «Укрсоцбанк» здійснило відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 . Вважає, що договором купівлі-продажу порушено його право на користування та розпорядження майном, яке встановлено рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 08 лютого 2019 року в справі № 759/2098/16-ц, що набрало законної сили 12 березня 2019 року. АТ «Альфабанк» не мав права відчужувати вказану квартиру без надання йому іншого житла відповідно до положень ЖК Української РСР. Натомість ПАТ «Укрсоцбанк» незаконно виселило його, всупереч рішенню суду від 08 лютого 2019 року, самовільно розпорядившись його особистими речами та присвоївши їх. За вказаним фактом порушено кримінальне провадження № 0003095 від 27 квітня 2019 року за ст. 356 КК України. ОСОБА_1 просив встановити факт нікчемності укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу реєстраційний номер № 4185 від 29 листопада 2019 року, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49942429 від 29 листопада 2019 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта суд не дав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про порушення його конституційних прав при укладенні договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 29 листопада 2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 08 лютого 2019 року в справі № 759/2098/16-ц, що набрало законної сили 12 березня 2019 року, було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомими майном шляхом примусового виселення. Відтак, ПАТ «Укрсоцбанк» не мало права відчужувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без надання йому іншого житла, що було вказано у рішенні Святошинського районного суду м.Києва від 08 лютого 2019 року. Квартира АДРЕСА_2 є єдиним його житлом, яке не було придбане за кредитні кошти. ПАТ «Укрсоцбанк» виселило його всупереч рішенню Святошинського районного суду м.Києва від 08 лютого 2019 року.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник АТ «Альфабанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., всудове засідання не з`явився, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх апелянта.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 раніше належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмитренко В.М. за реєстровим № 5857. 19 квітня 2007 року квартира передана ОСОБА_1 в іпотеку за іпотечним договором № 04/І-214, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. в забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 407/17/07-П від 19 квітня 2007 року. На підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. від 08 лютого 2011 року, вказана квартира була виставлена на продаж на прилюдних торгах та придбана ПАТ «Укрсоцбанк».

У грудні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом примусового виселення та вселення.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року у задоволенні вказаного позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено (а.с. 26-31).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 29 листопада 2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45,4 кв.м. (а.с. 23-25).

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Верхового Суду від 22 червня 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги, визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири та скасування державної реєстрації відмовлено (а.с.104-106).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Альфабанк», ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про встановлення щодо договору купівлі-продажу від 29 листопада 2019 року факту нікчемності, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 листопада 2019 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недодержання вказаних вимог є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 2 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 29 листопада 2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , направлено на порушення публічного порядку, його конституційних прав і свобод.

ПАТ «Укрсоцбанк» набуло право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у належний спосіб, придбавши її з прилюдних торгів. Відтак, мало право на користування, володіння та розпорядження вказаної квартири на користь будь-якої особи.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги, визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири та скасування державної реєстрації. Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Верхового Суду від 22 червня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє як безпідставні посилання апелянта, що ПАТ «Укрсоцбанк» не мало права відчужувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без надання йому іншого житла. Такі посилання ОСОБА_1 не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Також колегія суддів відхиляє доводи представника ОСОБА_1 , що ПАТ «Укрсоцбанк» незаконно виселило його з квартири. Обставини вчинення ПАТ «Укрсоцбанк» дій щодо виселення позивача не входять до предмета доказування в даній справі та не впливають на вирішення питання про нікчемність договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2019 року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Трубіцина Дмитра Володимировича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Мельник Я.С.