Провадження № 2/537/290/2022
Справа № 537/5417/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання - Бакай М.С., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 , про відшкодування суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

встановив:

Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , згідно якого прохали суд стягнути з відповідача кошти на відшкодування надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9954,45 грн. Також прохали відстрочити сплату судового збору до винесення рішення по даній справі, у зв`язку з недостатнім фінансуванням управління з місцевого бюджету на зазначені цілі. У разі винесення рішення, яким позовні вимоги управління будуть задоволені, стягнути судовий збір з відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтуванні позовних вимог зазначили, що 04.08.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для отримання довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на неї та її дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509 заявниця надала паспорт, з якого можна було зробити висновок, що адресою реєстрації відповідача на момент початку окупації АР Крим зазначено с. Трудове, Сімферопольський район АР Крим. Того ж дня вони були зареєстровані в Єдиній базі даних внутрішньо переміщених осіб та їм видані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № 1631- на ім`я ОСОБА_2 та № 1631- на ім`я ОСОБА_3 ..

04.08.2020 року ОСОБА_2 , як уповноважений представник сім`ї, звернулася до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» з заявою про призначення їй з сином щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Разом із заявою відповідач надала наказ від 13.03.2020 № 3-К про прийняття її на роботу до ФОП ОСОБА_4 з 16.03.2020.

18.08.2020 року рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_2 призначено допомогу ВПО на шестимісячний період на неї та її сина з 04.08.2020 по 03.02.2021.

26.01.2021 року ОСОБА_2 звернулася повторно із заявою про призначення допомоги ВПО на наступний шестимісячний період та разом з відповідною заявою надала довідку з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 25.01.2021. Відповідно до зазначеної довідки ОСОБА_2 працювала у ПП «Виробничо-Торговій компанії «Лукас» м. Кременчук Полтавської області з жовтня 2012 року по травень 2019 року ( у довідці).

Отже, з`ясувалося, що на момент початку тимчасової окупації АР Крим, а саме, 20.02.2014 року, ОСОБА_2 разом з сином, ОСОБА_3 фактично проживала в м. Кременчуці Полтавської області, а не за адресою місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ), як було нею повідомлено про це у заяві при взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

01.02.2021 року рішеннями начальника управління ОСОБА_2 та її сину, ОСОБА_3 , скасовано дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 5 п. 1 ст. 12 Закону на підставі подання недостовірних даних про переміщення. Оскільки відповідно до абзацу 4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» було продовжено виплату допомоги ВПО та інших соціальних допомог, призначених до періоду встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), виплата допомоги ВПО ОСОБА_2 продовжувалася без її звернення і після 03.02.2021.

Розпорядженням управління від 08.02.2021 ОСОБА_2 припинено виплату допомоги ВПО з 01.03.2021, але вищевказана допомога за лютий вже була перерахована на її банківський рахунок.

Отже, з метою незаконного отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 навмисно подала недостовірну інформацію про своє перебування у м. Кременчуці внаслідок чого і виникла переплата державних коштів за період з 04.08.2020 по 28.02.2021 в сумі 9954,45 грн.

У лютому поточного року ОСОБА_2 оскаржила до Полтавського окружного адміністративного суду вищевказані рішення від 01.02.2021 року, просила визнати їх протиправними та скасувати, а також зобов`язати управління поновити в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб записи відносно ОСОБА_2 та її сина, ОСОБА_3 з моменту взяття їх на облік внутрішньо переміщених осіб, а саме з 04.08.2020.

Рішенням суду від 29.06.2021 (справа № 440/1559/21), яке набрало законної сили 30.07.2021 суд відмовив ОСОБА_2 у повному обсязі. У рішенні суду зазначено, що довідкою ПП «Виробничо-Торгова компанія «Лукас» від 24.06.2021 № 35, наданою на виконання вимог суду, підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно працювала з 17.10.2012 по 19.03.2019, за місцем безпосереднього виконання трудових функцій - АДРЕСА_2 , при цьому за період з жовтня 2012 по лютий 2014 ОСОБА_2 працювала на умовах повної зайнятості за змінним графіком роботи: перший день - денна зміна, другий день нічна зміна, після нічної зміни 2 вихідних дні, потім вихід в денну зміну (денна зміна з 07. 00 до 19.00, нічна зміна з 19.00 до 07.00 наступної доби).

Суд зазначив, що ОСОБА_2 добровільно залишила своє місце проживання в АР Крим та була працевлаштована у м. Кременчук Полтавської області у жовтні 2012 року, тобто задовго до виникнення обставин збройної агресії Російської Федерації щодо України в АР Крим (20.02.2014). Враховуючи те, що ОСОБА_2 фактично не проживала на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону, на момент їх виникнення (20.02.2014), а також не була змушена залишити своє місце проживання в АР Крим у зв`язку саме з цими обставинами (у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації тощо), суд дійшов висновку, що вона не має права на встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи, натомість такий статус було надано їй у зв`язку з поданням нею недостовірної інформації.

Також у рішенні суду вказано, що зважаючи на те, що місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, і у заяві від 04.08.2020 № 1631- ОСОБА_2 зазначила про проживання разом з нею сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання ОСОБА_3 внутрішньо переміщеною особою також було обумовлене наявністю у заяві недостовірної інформації щодо фактичного місця проживання ОСОБА_2 на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону.

Отже, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 встановлено, що у зв`язку з поданням недостовірної інформації ОСОБА_5 її син ОСОБА_3 не підлягали визнанню внутрішньо переміщеними особами.

Враховуючи вищезазначене, права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 04.08.2020 по 28.02.2021 в сумі 9 954,45 грн ОСОБА_2 не мала.

Відповідачу були направлені повідомлення про відшкодування надміру виплачених коштів допомоги від 04.06.2021 № 09/3839 та від 28.08.2021 № 09/5384, але ОСОБА_2 зазначені кошти не сплатила, а у телефонному режимі сплачувати борг відмовилася.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року позовну заяву Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків.

09.12.2021 року позивачем усунуто недоліки в повному обсязі та ухвалою суду від 13.12.2021 року прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 , про відшкодування суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення задоволено.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Однак, попередньо скористалася правом подання відзиву. Згідно відзиву ОСОБА_2 прохала відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. Вказує, що жодних умисних неправомірних дій не вчиняла, натомість надала всю достовірну інформацію та документи, які вимагалися позивачем. Дійсно нею було подано заяви про взяття її та сина на облік внутрішньо переміщеними особами. Обставиною слугувала "тимчасова окупація Автономної Республіки Крим", де зареєстроване її з сином місце проживання. Заяви формували спеціалісти ЦНАП на підставі поданих нею документів, а вже позивачем здійснювалася перевірка даних та документів для прийняття відповідного рішення. На вимогу Управління, крім паспортних даних і наказу про прийняття на роботу до ФОП ОСОБА_4 , нею подавалися Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстр застрахованих осіб Держреєстру загальнообов`язкового Державного соціального страхування за період 2007-2019 роки, так як на наказі ФОП ОСОБА_4 була відсутня печатка. У зв`язку з чим, нею було надано всі документи які вимагав позивач для прийняття ним рішення. Важливим є те, що обставиною внутрішнього переміщення є тимчасова окупація АР Крим, факт реєстрації їх місця проживання у с. Трудове Сімферопольського району АР Крим зазначено й у заяві, а от графа «Обставини, що спричинили внутрішнє переміщення» взагалі відсутня у сформованій в ЦНАП заяві. Тобто форма бланку не була приведена відповідно до вимог Наказу Мінсоцполітики України від 27.12.2016 року № 1610 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2017 р. за№ 89/29957. ЇЇ заяви від 04.08.2020 р. про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб не містять і не повинні містити такого реквізиту/графи як дата переміщення особи. Не приведення Управлінням форми бланку у відповідність до вимог законодавства та неналежне виконання обов`язків працівниками позивача, зокрема щодо перевірки поданих документів не можна розглядати, як протиправність дій відповідача. Питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої порядком, затвердженим постановою КМУ від 1 жовтня 2014 р. № 505, вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення. Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття повноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов`язку перевіряти і контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховною Суду від З лютого 2019 року у справі N 127/27903/ 16-ц, провадження №61-20297ск18. Вказане свідчить про те, що її вини або умислу в отриманні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам вже після 03.02.2021 р. також не вбачається, обставини вказані у позові в цій частині від неї взагалі не залежали.

Посилання позивача на Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 9.06.2021 року не може бути підставою для позову та належним доказом її вини, адже ним не визнано її дії протиправними. Предметом спору в даній справі (№ 440/1559/21) було визнання протиправними та скасувати рішень УСЗН Крюківського району № 1 від 01.02.2021 року про тасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 від 04.08.2020 року № 1631- та рішення № 2 від 01.02.2021 року про тасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 від 04.08.2020 року № 1631-. Тобто обставини вказаної справи не можуть бути преюдиційними.

Крім того, згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає зверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або тертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, неправильне застосування позивачем норм матеріального права при призначенні нарахуванні державної соціальної допомоги не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 К України, яка надає право витребування переплати соціальних виплат. Позивачем не доведено факту зловживань з її боку, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними.

Важливе значення має те, що в силу п. 1 ч. 10 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014, відсутність обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених у статті 1 цього Закону, могло бути підставою для відмови їм у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Ні Законом від 20.10.2014, ні Порядком № 509 не передбачено строк з моменту переміщення, протягом якого особа повинна звернутися до відповідного органу із заявою про взяття і облік у статусі внутрішньо переміщеної особи. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 1.05.2014 року № 251 їй з сином було видано кімнату АДРЕСА_3 для тимчасового проживання в будинку АДРЕСА_4 , де вони проживають з 06.06.2014 року на підставі ордера на жиле приміщення № 13-Д від 03.06.2014 року. Термін проживання у вказаному житлі продовжується щороку. Вказана інформація нею надавалася спеціалістам ЦНАП при подачі заяв 04.08.2020 року для підтвердження відомостей про фактичну адресу проживання.

24.01.2022 року від позивача надійшли заперечення на відзив згідно яких позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити з підстав аналогічним тим які викладені у позові, також зазначили, що згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України «особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.» У даному випадку є недобросовісність з боку відповідача (подання недостовірної інформації), встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Також допомога ВПО не надана відповідачу як засіб до існування, оскільки вона отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою ОК-7 від 25.01.2021, яка є додатком УСЗН до позову. Що стосується строку з моменту переміщення, протягом якого особа повинна звернутися до відповідного органу про взяття на облік як ВПО то слід зауважити, що підставою звернення до відповідного органу про взяття на облік як ВПО є факт її проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону, на момент їх виникнення, як передбачено ч. 2 ст. 1 Закону. Отже, не місце реєстрації, а саме місце фактичного проживання на момент їх виникнення обставин, є вирішальним фактом. Рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 12.05.2014 № 251 про надання відповідачу кімнати АДРЕСА_3 для тимчасового проживання не спростовує факту, що остання проживала у м. Кременчуці із сином задовго до початку збройної агресії РФ і при зверненні до управління надала недостовірну інформацію.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.08.2020 року ОСОБА_2 звернулася до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для отримання довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на неї та її дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509 заявниця надала паспорт, де адресою реєстрації відповідача на момент початку окупації АР Крим зазначено с. Трудове, Сімферопольський район АР Крим.

Постановою Верховної Ради України «Про заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Росії та подолання її наслідків» від 21.04.2015 № 337-УІІІ датою початку тимчасової окупації АР Криму і Севастополя Росією оголошено 20 лютого 2014 року.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ст. 1 Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для отримання статусу внутрішньо переміщеної особи є її проживання на території, де виникли обставини, зазначені ст. 1 Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до п. п. 1, 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, особи, яким встановлено статус внутрішньо переміщених осіб, мають право звернутися щодо призначення зазначеної допомоги.

04.08.2020 року ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані в Єдиній базі даних внутрішньо переміщених осіб та їм видані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб № 1631- на ім`я ОСОБА_2 та № 1631- на ім`я ОСОБА_3 ..

04.08.2020 року ОСОБА_2 , як уповноважений представник сім`ї, звернулася до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» з заявою про призначення їй з сином щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Разом із заявою відповідач надала наказ від 13.03.2020 № 3-К про прийняття її на роботу до ФОП ОСОБА_4 з 16.03.2020.

18.08.2020 року рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_2 призначено допомогу ВПО на шестимісячний період на неї та її сина з 04.08.2020 по 03.02.2021.

26.01.2021 року ОСОБА_2 звернулася повторно із заявою про призначення допомоги ВПО на наступний шестимісячний період та разом з відповідною заявою надала довідку з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 25.01.2021. Відповідно до зазначеної довідки ОСОБА_2 працювала у ПП «Виробничо-Торговій компанії «Лукас» м. Кременчук Полтавської області з жовтня 2012 року по травень 2019 року ( у довідці).

Отже, з`ясувалося, що на момент початку тимчасової окупації АР Крим, а саме, 20.02.2014 року, ОСОБА_2 разом з сином, ОСОБА_3 фактично проживала в м. Кременчуці Полтавської області, а не за адресою місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ), як було нею повідомлено про це у заяві при взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

01.02.2021 року рішеннями начальника управління ОСОБА_2 та її сину, ОСОБА_3 , скасовано дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб відповідно до підпункту 5 п. 1 ст. 12 Закону на підставі подання недостовірних даних про переміщення. Оскільки відповідно до абзацу 4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» було продовжено виплату допомоги ВПО та інших соціальних допомог, призначених до періоду встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), виплата допомоги ВПО ОСОБА_2 продовжувалася без її звернення і після 03.02.2021. Розпорядженням управління від 08.02.2021 ОСОБА_2 припинено виплату допомоги ВПО з 01.03.2021, але вищевказана допомога за лютий вже була перерахована на її банківський рахунок.

У лютому поточного року ОСОБА_2 оскаржила до Полтавського окружного адміністративного суду вищевказані рішення від 01.02.2021 року, просила визнати їх протиправними та скасувати, а також зобов`язати управління поновити в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб записи відносно ОСОБА_2 та її сина, ОСОБА_3 з моменту взяття їх на облік внутрішньо переміщених осіб, а саме з 04.08.2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 (справа № 440/1559/21), яке набрало законної сили 30.07.2021 суд відмовив ОСОБА_2 у повному обсязі.

У рішенні суду зазначено, що довідкою ПП «Виробничо-Торгова компанія «Лукас» від 24.06.2021 № 35, наданою на виконання вимог суду, підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно працювала з 17.10.2012 по 19.03.2019, за місцем безпосереднього виконання трудових функцій - АДРЕСА_2 , при цьому за період з жовтня 2012 по лютий 2014 ОСОБА_2 працювала на умовах повної зайнятості за змінним графіком роботи: перший день - денна зміна, другий день нічна зміна, після нічної зміни 2 вихідних дні, потім вихід в денну зміну (денна зміна з 07. 00 до 19.00, нічна зміна з 19.00 до 07.00 наступної доби).

У вищевказаному рішенні Полтавського окружного адміністративного суду також вказано, що враховуючи те, що відстань між містом Кременчук Полтавської області та с. Трудове Сімферопольського району АР Крим складає близько 600 км, що вимагає більше 8 годин їзди автомобільним транспортом в одну сторону, зважаючи на те, що ОСОБА_2 з жовтня 2012 по лютий 2014 працювала на ПП ВТК «Лукас» за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості, за місцем безпосереднього виконання трудових функцій - АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку, що фактичне проживання ОСОБА_2 у с. Трудове Сімферопольського району АР Крим у цьому періоді було фізично неможливим, у зв`язку з чим фактичним місцем її проживання було місто Кременчук. За наведених обставин відомості, зазначені ОСОБА_2 у заяві №1631- від 04.08.2020 щодо останнього фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону, є недостовірними.

Суд зазначив, що ОСОБА_2 добровільно залишила своє місце проживання в АР Крим та була працевлаштована у м. Кременчук Полтавської області у жовтні 2012 року, тобто задовго до виникнення обставин збройної агресії Російської Федерації щодо України в АР Крим (20.02.2014). Враховуючи те, що ОСОБА_2 фактично не проживала на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону, на момент їх виникнення (20.02.2014), а також не була змушена залишити своє місце проживання в АР Крим у зв`язку саме з цими обставинами (у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації тощо), суд дійшов висновку, що вона не має права на встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи, натомість такий статус було надано їй у зв`язку з поданням нею недостовірної інформації.

Також у рішенні суду вказано, що зважаючи на те, що місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, і у заяві від 04.08.2020 № 1631- ОСОБА_2 зазначила про проживання разом з нею сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання ОСОБА_3 внутрішньо переміщеною особою також було обумовлене наявністю у заяві недостовірної інформації щодо фактичного місця проживання ОСОБА_2 на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 встановлено, що у зв`язку з поданням недостовірної інформації ОСОБА_5 її син ОСОБА_3 не підлягали визнанню внутрішньо переміщеними особами.

Враховуючи вищезазначене, права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 04.08.2020 по 28.02.2021 в сумі 9 954,45 грн ОСОБА_2 не мала.

Відповідно до п. 11 Порядку № 505 суми допомоги внутрішньо переміщеним особам, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають виплату грошової допомоги, повертаються уповноваженим представником сім`ї самостійно. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум допомоги внутрішньо переміщеним особам вони стягуються в судовому порядку.

Відповідачу були направлені повідомлення про відшкодування надміру виплачених коштів допомоги від 04.06.2021 № 09/3839 та від 28.08.2021 № 09/5384, але ОСОБА_2 зазначені кошти не сплатила. Під час розгляду справи у суді заперечувала проти наявності в неї обов`язку по їх відшкодуванню.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд вважає безпідставним доводи відповідача, щодо того, що форма бланку не була приведена відповідно до вимог Наказу Мінсоцполітики України від 27.12.2016 року № 1610 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2017 р. за № 89/29957, а також неналежне виконання обов`язків працівниками УСЗН, зокрема щодо своєчасної перевірки поданих ОСОБА_2 документів, як на підставу відсутності недобросовісних дій з боку самої ОСОБА_2 .

Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності наданими доказами, суд приходить до висновку, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, що виразилась у повідомленні недостовірної інформації щодо місця проживання на час вирішення питання щодо визнання її з сином внутрішньо перемішеними особами, тобто відомостей, що як наслідок, впливають на призначення і виплату державної допомоги, останній було безпідставно призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9954,45 грн., які підлягають відшкодуванню.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270 грн. Однак враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до вирішення справи, тож з відповідача слід стягнути 2270 грн на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 , про відшкодування суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_5 ), на користь Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (адреса місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Приходька 90) на р/р НОМЕР_2 , відкритий в відкритий в ГУДК в Полтавській області, отримувач Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, ) кошти на відшкодування надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9954,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_5 ), на користь держави 2270 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич