Провадження № 2/727/116/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Літвінової О.Г.

За участю секретаря: Попюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ісар Оксана Ярославівна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець Доготар Микола Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

Встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець Доготар Микола Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис №11514, яким стягнуто з нього на користь ТОВ «Авентус Україна» правонаступником є ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі 49200,00 грн.

Постановою приватного виконавця Доготарем М.В. від 09.12.2021 року за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження.

Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

За кредитним договором № 3169585 від 08.11.2020р., укладеним між позивачем та ТОВ «Авентус Україна», позивач отримав кредит в сумі 15000,00 грн. з процентною ставкою 0,57% в день від суми кредиту, строком кредитування 30 днів, тобто до 07.12.2020р. Сума до повернення становить 17565,00 грн.

Згідно отриманих позивачем документів, проведеного аналізу та вимог діючого законодавства України, сторона позивача стверджує, що дії відповідача та третьої особи є незаконними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства України.

Вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених Законом України «Про нотаріат», які підтверджують безспірність вимоги.

Спірний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу О.О.Золотих № 11514 від 22.11.2021 року, яким звернуто стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі 49200,00 грн., вчинено на підставі, зокрема, кредитного договору № 3169585 від 08.11.2020 року укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Авентус Україна». Заборгованість стягнуто за період 17.10.2021 - 10.11.2021. Строк платежу за кредитним договором настав, проте дата не вказана.

Згідно копії кредитного договору № 3169585 від 08.11.2020 року позивач отримав у ТОВ «Авентус Україна» кредит у сумі 15000,00 грн. на 30 календарних дні з фіксованою процентною ставкою 0,57 % на день.

Вказаний кредитний договір вчинено у письмовій формі, нотаріально не посвідчено.

Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрований в реєстрі №3169585 та витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та розглянути справу в його відсутність.

Представник відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 08.11.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» укладено договір про надання споживчого кредиту № 3169585 (а.с.12-18), згідно з якими надано позивачу кредит в сумі 15000,00 грн.

Частиною 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До інших актів законодавства України відноситься Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5.

Згідно з п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи.

Частиною 1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11514, про стягнення з ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором факторингу № 18/10/2021 від 18.10.2021р. є товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (надалі по тексту - Відповідач) заборгованість за кредитним договором № 3169585 від 08.11.2020р. За даним виконавчим написом сума заборгованості складає 49200,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15000,00грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 34200,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

В постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц зазначено, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися в безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позивальника не посвідчена нотаріально, отже, не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як встановлено судом, укладені між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» правонаступником є ТОВ «Українські фінансові операції» кредитний договір № 3169585 від 08.11.2020р, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 дійшов правового висновку, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №201/11696/16-ц.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. від 22.11.2021 року щодо звернення стягнення за кредитним договором № 3169585 від 08.11.2020 року, - таким, що не підлягає виконанню, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.1).

Що ж стосується стягнення з відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» на користь позивача витрат за надання правничої допомоги в сумі 9000 грн., то необхідно зазначити наступне.

15.11.2021 року між адвокатом Ісар О. Я. та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.19).

Відповідно до акту виконаних робіт від 09.12.2021 року (а.с.20), позивач сплатив грошові кошти в сумі 9000 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією від 13.12.2021 року (а.с.21).

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки справа розглядається в спрощеному провадженні в зв`язку з її малозначністю, то вона не є складною і не потребує виконання великого об`єму робіт адвоката. Заявлений розмір витрат на правову допомогу не відповідають критеріями співмірності та розумності оскільки становлять 9000 грн. при тому, що позивачем подано вище зазначений позов на суму за кредитним договором 49 200 гривень.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268,'269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст.ст.34, 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 11514, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем від 22.11.2021 року щодо звернення стягнення за кредитним договором № 3169585 від 08.11.2020 року, таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини вимог по правничій допомозі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Г.Літвінова