Справа №:755/1484/22
Провадження №: 2/755/2153/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"16" лютого 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва 27.01.2022 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, яка була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та фактично отримана суддею 14.02.2022.

Оскільки станом на 16.02.2022 відповідь на запит, що направлений судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, не надійшла, то питання про відкриття провадження по справі судом не вирішено.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник позивача просить суд: вжити заходів забезпечення позову, встановивши на час розгляду справи по суті спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 шляхом:

- визначення часу для спілкування сина з батьком за його місцем проживання кожні перші та треті вихідні календарного місяця - з 09:00 години ранку суботи до 21:00 години неділі без присутності матері. У разі настання поважних причин, що унеможливлюють побачення батька з дитиною в будь-які дні, що припадають на вихідні, таке побачення переноситься на найближчі вихідні дні цього ж або наступного місяця;

- надання можливості батьку необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного та відео-зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- надання можливості батьку щонайменше тричі на тиждень забирати сина з садочка/ кружків/ занять та відвозити за адресою місця проживання дитини;

- спільного святкування дня народження батька з сином;

- спільного святкування дня народження сина з батьком в найближчу дату (день) після дня народження сина;

- проведення 50% карантинного та канікулярного часу дитини разом з батьком за місцем його проживання або виїзду з дозволу матері за межі м. Києва;

- надання батьку можливості особисто забирати сина в день побачення;

- зобов`язання ОСОБА_3 не перешкоджати батьку - ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що тривалий розгляд справи без можливості спілкування дитини з батьком може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, при цьому обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом встановлення зустрічей з дитиною протягом певного проміжку часу спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком, спір по суті не вирішує. Встановлення зустрічей батька з сином протягом розгляду справи у суді, що може тривати від одного до двох років, буде спрямоване на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з його батьком.

Суддя, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали позовної заяви, доходить наступного.

За вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту розірвання стосунків дитина проживає за місцем реєстрації відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 . Від народження дитини позивач дбав про сина, брав активну участь у розвитку та житті дитини, проводячи з ним багату часу, дбав про його духовний та фізичний розвиток, матеріально забезпечував сім`ю. Після припинення стосунків з відповідачкою позивач продовжив свою активну участь у житті дитини, забезпечував його одягом та взуттям, спортивним знаряддям, канцелярськими товарами та лікарськими препаратами, щомісячно перераховував кошти на рахунок відповідачки, забезпечував спільний відпочинок. Син та батько проводили час разом у квартирі, де проживає позивач, однак під пильним наглядом відповідачки, яка не бажає щоб батько і син залишалися удвох. З часом зустрічі батька та сина зменшувались у своїй кількості та у часі. Неодноразово відповідачка, посилаючись на зайнятість, в останній момент відмовляла позивачу у зустрічі з сином, а варіант зустрічі удвох, батька й сина, нею категорично не розглядався. На повідомлення та листи позивача відповідачка перестала відповідати, а також заблокувала дзвінки з номеру телефону позивача, у зв`язку з чим позивач змушений був звертатися до органів поліції. Позивач має вільний графік роботи, що дозволяє йому частіше бачити сина, проводити з ним час, відвозити та забирати з садочку та ін., однак відповідачка заперечує щодо цього. Натомість відповідачка працює щодня, окрім вихідних, повертається додому пізно, у зв`язку з чим більше часу дитина проводить разом з бабусею та дідусем. Позивач спроможний забезпечити дитині комфортне проживанні у двокімнатній квартирі, забезпечити його матеріальні потреби, приділяти достатньо часу його духовному та фізичному розвитку. Зміна місця проживання дитини не внесе до його життя кардинальних змін, оскільки дитячий садочок знаходиться неподалік від місця проживання батька, заняття, які відвідує син, також знаходяться в цьому ж районі. У разі задоволення позову, позивач не має на меті перешкоджати відповідачці у спілкуванні з сином.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18.01.2017.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не мотивував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя доходить висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення на час розгляду справи по суті способу участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , згідно з заявленими у заяві про забезпечення позову вимогами.

Такий спосіб забезпечення позову буде належним, достатнім та адекватним засобом забезпечення позову, який у повній мірі захистить інтереси сторін, зокрема малолітньої дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, встановивши на час розгляду справи по суті наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- визначити час для спілкування сина з батьком за його місцем проживання кожні перші та треті вихідні календарного місяця - з 09:00 години ранку суботи до 21:00 години неділі без присутності матері. У разі настання поважних причин, що унеможливлюють побачення батька з дитиною в будь-які дні, що припадають на вихідні, таке побачення переноситься на найближчі вихідні дні цього ж або наступного місяця;

- надати можливість батьку необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного та відео-зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- надати можливість батьку щонайменше тричі на тиждень забирати сина з садочка/ кружків/ занять та відвозити за адресою місця проживання дитини;

- надати можливість спільного святкування дня народження батька з сином;

- надати можливість спільного святкування дня народження сина з батьком в найближчу дату (день) після дня народження сина;

- надати можливість проведення 50% карантинного та канікулярного часу дитини разом з батьком за місцем його проживання або виїзду з дозволу матері за межі м. Києва;

- надати можливість батьку особисто забирати сина в день побачення;

- зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати батьку - ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: