Справа № 159/1519/21 Провадження № 22-з/802/11/22 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Категорія: 18 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2022 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів Бовчалюк З.А., Киці С.І.,
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук Альони Юріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ковельської районної державної адміністрації про визнання неукладеним договору позики, визнання недійсним договору іпотеки, визнання протиправними дій нотаріуса та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 поданою його представником ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року та додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2021 року,
Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 25 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати недійсним договір іпотеки, укладений 30 березня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук Альоною Юріївною за реєстраційним номером 440.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук Альони Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 52905098 від 01.07.2020 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104) та земельну ділянку з кадастровим номером :25:002:0017 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04), розташовані за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук Альони Юріївни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1362 гривні витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду від 25 жовтня 2021 року постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.

Постановою Волинського апеляційного суду від 24 січня 2022 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , у якій він просив скасувати рішення суду та додаткове рішення у даній справі залишено без задоволення.

28 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3500 гривень

До заяви додав копію договору про надання правової допомоги від 04.03.2021, Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги з переліком наданих послуг та їх вартості, акт про виконання робіт за договором про надання правової допомоги, квитанцію про сплату гонорару.

Апеляційний суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні без виклику осіб, відповідно до статей 246, 270 ЦПК України.

Від сторони позивача не надійшло пояснень, заперечень щодо поданої заяви.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття додаткової постанови у даній справі є 14.02.2022, тобто, дата складення повного судового рішення.

Вивчивши зміст заяви, додані до заяви докази, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

Під час розгляду справи апеляційним судом, до закінчення судових дебатів, представником позивача Пансюком І.І. було зроблено заяву про те, що докази про надану правничу допомогу та її розмір будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

З наданих представником позивача доказів вбачається, що професійна правнича допомога адвокатом була надана, вона є реальною та необхідною, правовідносини, що виникли між сторонами є складними, відповідач не подавав заяв щодо неспівмірності витрат, які просить стягнути з нього позивач, тому суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 3500 гривень за надану професійну правничу допомогу в апеляційному суді є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та наданих послуг, тому підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3500 гривень витрат за надання професійної правничої допомоги в апеляційному суді.

Додаткове рішення набирає законної сили дня прийняття і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий - суддя

Судді