провадження № 22-ц/824/1552/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України, поданою представником - Каплею Юлією Сергіївною, на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.04.2018 року о 15 годині 10 хвилини в м. Києві сталася ДТП, відповідач незаконно заволодівши транспортним засобом Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 скоїв зіткнення з транспортними засобами Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , Mercedes д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до довідки по матеріалам кримінального провадження, транспортний засіб Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 було викрадено. Згідно довідки про ДТП керував транспортним засобом - відповідач ОСОБА_1 . Потерпіла особа звернулася до позивача та повідомила про настання ДТП та надала усі необхідні документи. Відповідно до звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes д.н.з. НОМЕР_3 становить 433963,61 грн. Ліміт відповідальності 100000 грн., відповідно розмір виплати становить 100000 грн., вартість послуг експерта 820 грн., розмір витрат з урахуванням збору документів та визначення розміру шкоди складає 100820 грн. Згідно звіту, вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 становить 77661,22 грн., вартість послуг експерта 950 грн., розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 78611,22 грн., Загальний розмір витрат становить 179431,22 грн. оскільки відповідач незаконно заволодів транспортним засобом та скоїв ДТП, то відповідач як особа винна у настанні ДТП, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач, Моторно (транспортне) страхове бюро України, через представника - Каплю Юлію Сергіївну подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

При цьому, вказує, що судом першої інстанції порушено п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України не зупинено провадження у справі до винесення вироку у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 ..

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставин справи, ціну позовута предмет спору, дана категорія справ не підпадає під процесуальну заборону передбачену ч.4 ст. 274 ЦПК України, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки № 753831 про дорожньо - транспортну пригоду, 04.04.2018 року о 15:10 у м. Києві, по вул. Лісківська, буд. 12 мала місце ДТП, за участю автомобілів Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 , Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , Mercedes д.н.з. НОМЕР_3 , Dodge Charger, д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.5-6).

Згідно довідки по матеріалам кримінального провадження № 0002977 від 06.04.2018 року по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в ході розслідування встановлено, що 04.04.2018 року приблизно о 16:30 невстановлена особа знаходячись за адресою м. Київ, вул. Закревського, 93 незаконно заволоділа автомобілем Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 . Конкретний час заволодіння транспортним засобом як і особа, яка до даного кримінального правопорушення причетна - невідомі. На даний час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування (а.с.7).

З письмових матеріалів справи вбачається, що 05.04.2018 року до МТСБУ звернувся ОСОБА_3 - керував автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_2 , власник ОСОБА_4 , із повідомленням про ДТП, яка мала місце 04.04.2018 року о 15:10 по вул. Лисківській, 12 у м. Києві (а.с.48).

06.04.2018 року на адресу МТСБУ від ОСОБА_5 - власник автомобіля Mercedes д.н.з. НОМЕР_3 , надійшло повідомлення про ДТП, яка мала місце 04.04.2018 року о 15:10 у м. Києві, по вул. Радунська, 31 (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті)).

Згідно пп. В п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) .

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача на підтвердження доводів позовної заяви надано довідку без дати про дорожньо-транспортну пригоду, в якій вказано про час, місце, учасників ДТП та довідку від 01.08.2018 року по матеріалам кримінального провадження, згідно якої не встановлено конкретний час заволодіння транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 як і особу, яка до даного кримінального правопорушення причетна.

У повідомленні про ДТП від ОСОБА_5 , власника автомобіля Mercedes д.н.з. НОМЕР_3 , адресованому на ім`я МТСБУ, зазначено місце ДТП, яке відрізняється від даних вказаних у довідці про ДТП № 753831.

А відтак, під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що надані позивачем докази містять суперечливі данні, які не узгоджуються між собою. При цьому, колегія суддів розцінює критично довідку без дати про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.5) та повідомлення про ДТП від ОСОБА_5 від 06.04.2018 року, оскільки викладені у них відомості спростовуються довідкою від 01.08.2018 року по матеріалам кримінального провадження, згідно якої не встановлено конкретний час заволодіння транспортним засобом Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1 і особа, яка до даного кримінального правопорушення причетна, тобто особа, що керувала транспортним засобом та скоїла ДТП не встановлена.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не наданоналежних та допустимих доказів, які б встановлювали наявність вини та протиправних дій саме відповідача, якого було визначено позивачем, як особу винну у заподіянні шкоди.

Що ж стосується доводів апелянта щодо відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до винесення вироку у кримінальному провадженні, то такі доводи колегією суддів, також, розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки вказана відмова не є обов`язковою, самостійною підставою для скасування судового рішення.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення позовних вимог за їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому, судове рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану представником - Каплею Юлією Сергіївною, залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова