Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун Каріна Анатоліївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

09.11.2021 представник позивача, адвокат Плаксій Роман Володимирович, звернувся до суду з даним позовом, який зареєстрований судом 15.11.2021, обґрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , за життя заповіту не складав, до складу спадщини ввійшов житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 53,8 кв.м., в т.ч. житловою - 32,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.09.1988 р., зареєстрованого в реєстровій книзі за № 1 за реєстром №41. Спадщину за ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 , шляхом фактичного управління і володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, заповіту не складала. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги за законом після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 , донька спадкодавиці, прийняла спадщину за померлою матір`ю ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 1948 р.н., ОСОБА_5 1954 р.н., ОСОБА_6 1956 р.н., діти спадкодавця, відмовилися від прийняття цієї спадщини. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., в якої відкрита спадкова справа за матір`ю - ОСОБА_3 , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 699/02-31 від 11.10.2021 року, у зв`язку тим, що не надано документів для доказу родинних стосунків ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_2 . Враховуючи, що до складу спадщини ОСОБА_3 ввійшов житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 53,8 кв.м., в т.ч. житловою - 32,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину, родинні стосунки ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_2 , а також їх обох з позивачем, доводяться доданими до позову доказами, однак, оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку є неможливим, просив у судовому порядку визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22.11.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун Каріни Анатоліївни належним чином завірену копію спадкової справи з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

16.12.2021 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 16.12.2021 представник позивача, адвокат Плаксій Роман Володимирович, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач - Маловільшанська сільська рада Білоцерківського району Київської області представника до суду не направила, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала.

Третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун Каріна Анатоліївна у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 30.12.2021 направила до суду повідомлення про розгляд справи за її відсутності.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст. 280 ЦПК України, суд постановив вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 07/2015, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За умов ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 16 травня 1981 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 5,6,20,21).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.18,48), ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 91 рік у селі Дернівка Баришівського району Київської області померла ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи (а.с.38-111) вбачається, що 05.02.2015 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. із заявою про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 . 06.11.2015 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 2562, згідно якого набула у власність земельну ділянку, загальною площею 3,8775 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сорокотязька сільська рада, яка належала померлій на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 777113, виданого Білоцерківською РДА 27.11.2009 та 11.10.2021 за № 699/02-31 нотаріусом видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за АДРЕСА_1 .

Також, з матеріалів спадкової справи (а.с.45,46,47) вбачається, що спадкоємці ОСОБА_3 за законом: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 05.02.2015 подали до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. заяви про відмову від належної їм частки спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 , а з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти) (а.с.93) вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відсутній.

Таким чином, оскільки спадкодавець за життя заповіту не складала, спадкоємці першої черги (діти спадкодавця) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини, позивач - ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 .

За статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

З постанови нотаріуса від 11.10.2021 за № 699/02-31 вбачається, що відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме: житловий будинок, приватний нотаріус виходив з того, що ОСОБА_1 не надала документів для доказу родинних стосунків ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) з 11 листопада 1945 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), що підтверджується посвідкою про шлюб № 8 від 11.11.1945 (а.с.8) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 9 від 28.10.2021 (а.с.9).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12), ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років у селі Сорокотяги Білоцерківського району Київської області помер ОСОБА_2 .

Згідно експертного висновку № 056/1981-ш від 18.10.2021, виконаного Українським бюро лінгвістичних експертиз (а.с.10), «ім`я по батькові ОСОБА_14 (свідоцтво про смерть) та ОСОБА_15 (посвідка про шлюб) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними.

Згідно експертного висновку № 056/1260-а від 05.11.2021, виконаного Українським бюро лінгвістичних експертиз (а.с.11), «записи імені по батькові ОСОБА_16 (свідоцтво про смерть) та ОСОБА_17 (посвідка про шлюб) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними».

Як зазначено вище у рішенні, позивач - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) є дочкою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Отже, ОСОБА_2 , він же ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 , та ОСОБА_3 , вона ж ОСОБА_10 ( ОСОБА_18 , були чоловіком та дружиною та є батьками ОСОБА_1 .

З матеріалів справи (а.с.13-17) вбачається, що ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.09.1998, виданого виконавчим комітетом Сорокотязької сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської районної Ради народних депутатів, записаного в реєстрову книгу за № 1 за реєстровим номером 41, набув у власність житловий будинок за АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживав до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаному будинку та з ним проживала його дружина - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, а саме: сплачувала страхові платежі в Сорокотязькій сільській раді 1996-2013 роках, обробляла в цей період земельну ділянку, робила ремонт в житловому будинку.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з статтею 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статей 560, 561 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Системний аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку про те, що спадщина у вигляді всього спадкового майна належить спадкоємцям за законом, які прийняли спадщину з моменту відкриття спадщини. При цьому їм належить все спадкове майно, що належало спадкодавцю на час відкриття спадщини. Спадкоємець за законом не може спадкувати лише певну частину спадкового майна, а іншу не спадкувати. Аналогічний висновок у постанові КЦС ВС від 16.09.2020 у справі № 689/2303/16-ц.

ЦК УРСР 1963 року не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, при тому, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР, що діяла на момент відкриття спадщини, є правом, а не обов`язком спадкоємця. Аналогічний висновок міститься в постанові КЦС ВС від 29.01.2020 у справі № 355/1022/18.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Факт того, що особа за життя не оформила свого права на спадкове майно після смерті чоловіка, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналогічний висновок міститься в постанові КЦС ВС від 31.08.2020 № 350/1850/17 (61-42603св18).

Як встановлено судом, ОСОБА_3 прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 , адже фактично вступила у володіння спадковим майном та подала за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, однак за життя не отримала свідоцтва про право на спадкове майно.

Отже, до складу спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її чоловіку ОСОБА_2 .

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Згідно роз`яснень, викладених в абз. 2 п. 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні (Постанова ВС від 04.03.2020 по справі № 133/1880/18).

Позивач, звертаючись до суду з даними позовом, зазначила, що причиною його подання стала неможливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що підтверджено постановою приватного нотаріуса від 11 жовтня 2021 року про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

За таких обставин звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно є ефективним та законним способом захисту прав позивача (аналогічний висновок викладений в постанові ВС від 18.06.2020 по справі №464/73 07/16-ц).

В постанові від 27.03.2019 по справі № 759/19673715-ц Верховний Суд виклав правовий висновок, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 715-р затверджено територію територіальних громад Київської області, зокрема Маловільшанської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, до якої ввійшла Сорокотязька територіальна громада Білоцерківського району Київської області.

З 19 липня 2020 року, постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, утворено у Київській області Білоцерківський район (з адміністративним центром у місті Біла Церква) у складі територій Білоцерківської міської, Володарської селищної, Гребінківської селищної, Ковалівської сільської, Маловільшанської сільської, Медвинської сільської, Рокитнянської селищної, Сквирської міської, Ставищенської селищної, Таращанської міської, Тетіївської міської, Узинської міської, Фурсівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, діти спадкодавця: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відмовилися від прийняття спадщини, інших спадкоємців, крім позивача немає, а місцем відкриття спадщини є с. Сорокотяги Білоцерківського району Київської області, належним відповідачем по даному спору є Маловільшанська територіальна громада, Білоцерківського району Київської області в особі Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідач - Маловільшанська сільська рада Білоцерківського району Київської області відзив на позов не подала, отже не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 .

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 548, 549, 553, 560, 561 ЦК УРСР 1963 року, ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1296 ЦК України, ст. 3, 4, 12, 13, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області (9, місце проживання: вул. Перемоги, 24, с. Мала Вільшанка, Білоцерківський район, Київська область, 09175), третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун Каріна Анатоліївна (місцезнаходження: вул. Гагаріна, 24, прим. №1, м. Біла Церква, Київська область, 09100), про визнання права власності на майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.02.2022.

СуддяО. В. Бондаренко