Справа №333/7599/21
Провадження №2/333/1319/22
рішення

Іменем України

08 лютого 2022 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача адвоката Трачук Н.І., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/7599/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй і ОСОБА_3 , яка є її матір`ю і третьою особою по справі, на праві спільної часткової власності належить частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування частки домоволодіння від 29.09.2021 року і договору купівлі-продажу від 29.09.2021 року. У цьому домоволодінні зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , який є членом сім`ї попереднього власника житла ОСОБА_4 , однак він там не проживає, членом сім`ї позивача не є. У зв`язку з реєстрацією ОСОБА_1 , позивач змушена нести зайві витрати по сплаті за комунальні послуги і позбавлена можливості вільно розпоряджатися придбаним майном. Враховуючи викладене, позивач просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 02.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.

Позивач, будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав і повідомив, що йому відомі наслідки визнання позову, факти, викладені в позовній заяві, відповідають дійсності. Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить трьом господарям. Його батько подарив і продав у 2021 році позивачу і третій особі свою частину домоволодіння. Самостійно він не може знятися з реєстрації за спірною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 (4/25 частини на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2021 року, 1/20 частина на підставі договору дарування від 29.09.2021 року), ОСОБА_2 (1/20 частина на підставі договору дарування від 29.09.2021 року). Колишнім власником зазначеного приміщення є ОСОБА_4 , який є батьком відповідача. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя (а.с.16), ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак там не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 є членом сім`ї попереднього власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з 29.09.2021 року власник домоволодіння змінився, на даний час відповідач не є членом сім`ї позивача і власником житлового приміщення, не проживає у ньому, витрати на утримання житла не несе, комунальні послуги не сплачує, у цивільних правовідносинах щодо найму житла з позивачем не знаходиться, підстав для збереження за ним житла не має, а також, враховуючи те, що, зокрема, розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих у приміщенні осіб і зазначені витрати в даному випадку несе позивач як власник, а також те, що остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися придбаним майном, відповідач позов визнав, суд вважає, що факт реєстрації останнього у домоволодінні порушує право позивача як власника, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 346, 386, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10-13, 77-81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування домоволодінням АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 08.02.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков