Ухвала

8 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 686/15459/21

провадження № 61-1268ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. та суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Верховного Суду, в якому просив відшкодувати моральну шкоду, завдану ухвалою Верховного Суду у справі № 686/28574/20.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 20 вересня 2021 року провадження у справі № 686/15459/21 закрито.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року - без змін.

18 грудня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та постанову Хмельницького апеляційного суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 20 вересня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди направлено до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

21 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано судді-доповідачу Карпенко С. О.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та постанову Хмельницького апеляційного суду залишено без руху для усунення наведених у ній недоліків.

7 лютого 2022 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. та суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від участі у розгляді цієї справи, обґрунтована упередженістю суддівКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо нього.

Відповідно до частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) Українисуддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою

статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Зміст заяви ОСОБА_1 в частині заявленого відводу судді-доповідачу Карпенко С. О. не свідчить про наявність підстав, передбачених

статтями 36, 37 ЦПК України; заявником належним чином не обґрунтовано підстав подання такої заяви.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу

судді-доповідачу Карпенко С. О., питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Щодо заяви ОСОБА_1 в частині відводу суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду необхідно зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов висновку про відсутність підстав стверджувати, що судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного, а доказів протилежного заявником суду не надано.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Заява ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду містить лише формальне посилання на упередженість суддів щодо нього, проте не містить обґрунтування наявності обставин, які передбачені статтею 36 ЦПК України, як підстави для відводу суддів.

Крім того, слід зазначити, що метою інституту відводу судді (суддів) є розгляд справи незалежним суддею (суддями).

ЦПК України визначено порядок звернення особи з відповідною заявою з метою запобігання випадків, що можуть слугувати підставою для відводу судді (суддів).

Також законодавством визначено механізм розгляду таких заяв, зокрема, у випадку визнання відводу необґрунтованим, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу; такому судді не може бути заявлений відвід.

Законодавець врегулював послідовність вирішення заяв про відвід судді (суддям) і не передбачив можливості подавати відповідні заяви у відношенні всіх суддів одночасно, що прямо випливає зі статей 36-41 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду вказані норми законодавства не розраховані на випадки, коли відвід заявлено всьому складу (кожному з суддів одночасно) Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Процесуальний закон не передбачає можливості розгляду відповідних заяв про відвід іншим судом, ніж Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

За таких обставин передбачені законом правові підстави для відводу суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заявником не визначено, а судом не встановлено, тому питання про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід

судді-доповідача Карпенко С. О. та суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від участі у розгляді справи № 686/15459/21.

Заяву про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. та суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко