Справа №751/9209/21
Провадження №2/751/509/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретар судового засідання Гармаш-Лящинська М.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 1061350 грн. 81 коп. боргу за договором позики від 20 липня 2020 року, 74002 грн. 93 коп. пені та 28201 грн. 42 коп. трьох відсотків річних, всього 1163555 грн. 16 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20 липня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальника безпроцентну позику у розмірі, що обумовлений договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами договору. Розмір позики за договором становить 1111500 грн. 00 коп., що на день укладення договору за курсом НБУ складав 40 200 доларів США. Строк надання позики становить 6 (шість) місяців з моменту передачі грошей позичальнику. Кінцевою датою повернення позики зазначено 20 січня 2021 року. Відповідачем частково було повернуто грошові кошти, що підтверджується актом прийому-передачі від 07.09.2021р. до договору позики від 20.07.2020 р., а саме: 15 жовтня 2020 року 10000,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату повернення становило 353,00 долари США; 18 березня 2021 року 15000,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату повернення становило 541,00 долар США. Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 20.07.2020р. складає 38765,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 07.12.2021р. (1 долар США - 27,3791 грн.) становить 1 061 350,81 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач кошти не повернув, то позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт, шляхом заборони відчуження, на транспортні засоби, а саме: автомобіль марки PEUGEOT PARTNER № кузова НОМЕР_1 та автомобіль марки BMW 7601 № кузова НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_2 , на праві приватної власності. Заборонено ОСОБА_2 , здійснювати будь-які дії з метою відчуження чи передачі прав на транспортні засоби PEUGEOT PARTNER № кузова НОМЕР_1 та BMW 7601 № кузова НОМЕР_2 іншим особам в будь-який спосіб (продаж, передача в оренду, дарування, міна тощо).

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, а також зазначає про визнання позову та задоволення позовних вимог. Просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

20 липня 2020 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики. (а.с.8-9)

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець передає у власність позичальника безпроцентну позику у розмірі, що обумовлений цим договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього Договору.

Згідно з п. 2.1 договору розмір позики за цим договором становить 1111500 (один мільйон сто одинадцять тисяч п`ятсот) грн., що на день укладення цього договору за курсом НБУ складає 40 200 (сорок тисяч двісті) доларів США.

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що строк надання позики позичальнику становить 6 (шість) місяців з моменту передачі грошей позичальнику. Кінцевою датою повернення позики позичальником є 20 січня 2021 року.

Згідно п. 5.1 договору позичальник зобов`язується повернути отриману позику в готівковому порядку шляхом підписання Акту прийому-передачі грошових коштів у строк, вказаний у п. 4.2 договору. Позика має бути повернута в національній валюті в сумі, що на день повернення буде еквівалентна 40200 (сорок тисяч двісті) доларів США за курсом НБУ.

У відповідності до акту приймання-передачі, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у власність в сумі 1111500 грн., що на день укладання договору за курсом НБУ складає 40200 доларів США.

Відповідачем частково було повернуто грошові кошти, що підтверджується актом прийому-передачі від 07.09.2021р. до договору позики від 20.07.2020р.

Так, відповідно до п.1 вказаного акту сторони підтверджують, що позичальник передав (повернув), а позикодавець прийняв, частину грошових коштів, які були отримані позичальником у позикодавця 20 липня 2020 року на підставі договору позики від 20 липня 2020 року, зокрема, позичальник повернув: 15 жовтня 2020 року 10000,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату повернення становило 353,00 долари США; 18 березня 2021 року 15000,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату повернення становило 541,00 долар США.

Отже, сума позики, яка підлягає поверненню становить 38765,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату підписання позовної заяви - 07.12.2021р. (1 долар США - 27,3791 грн.) становить 1 061 350 грн. 81 коп.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У відповідності до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За правилами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено, що «письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику».

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи встановлені судом обставини та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу (позики) в розмірі 1061350 грн. 81 коп., підлягають задоволенню.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору позики, суд, враховуючи положення ст. ст. 509, 525, 526, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, у межах заявлених вимог, знаходить вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 1163555 грн. 16 коп., в тому числі: 1061350 грн. 81 коп. основного боргу, 74002 грн. 93 коп. пені та 28201 грн. 42 коп. 3% річних, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 5675 грн. 00 коп. (11350,00 грн. х 50%).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 5675 грн. 00 коп.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Статтею 137 ЦПК України встановлено: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем надано до суду договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №01/12/21 від 01 грудня 2021 року, додаток №1 від 01.12.2021 року до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №01/12/21 від 01 грудня 2021 року, рахунок на оплату №199 від 01.12.2021 року, квитанцію №0.0..1 від 07.12.2021 року.

За таких обставин, беручи до уваги фактично витрачений час і понесені витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13500 грн. 00 коп., оскільки вони підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами.

Клопотання представника відповідача щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50%, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, не передбачено нормами Цивільно-процесуального кодексу України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 133, 137, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 1061350 (один мільйон шістдесят одну тисячу триста п`ятдесят) грн. 81 коп. основного боргу, 74002 (сімдесят чотири тисячі дві) грн. 93 коп. пені та 28201 (двадцять вісім тисяч двісті одна) грн. 42 коп. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. судового збору та 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 50 відсотків сплаченого ним судового збору по квитанції № 0.0..1 від 07.12.2021 року, у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.02.2022 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач