Єдиний унікальний номер справи 235/847/22
Номер провадження 2/235/740/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09 лютого 2022 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 10289,27 грн.

Одночасно з пред`явленням позову подано заяву про його забезпечення шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №68034559 за виконавчим написом №117454, вчиненим 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. В обґрунтування заяви зазначено, що спір стосується правомірності виконавчого документа, яким є виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого застосовується стягнення з доходів заявника. Зупинення стягнення за виконавчим написом дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з його доходів та усуне перешкоди у користуванні його майном.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Розгляд заяви проведено в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Оцінивши підставність доводів заявника, враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Отже, інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 (підлягає обов`язковому врахуванню у розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З наданих заявником до позову та заяви про забезпечення позову документів вбачається, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №117454 від 09.06.2021 року, яким з заявника на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» стягнуто заборгованість в загальному розмірі 10289,27 грн, постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області від 05.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68034559, в рамках якого 10.01.2022 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи заявника, які він отримує ПрАТ «Агенція безпеки «Щит-Донбас», та постанову про арешт майна, що належить заявнику, в межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме 11628,20 грн.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду; право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

07.02.2022 року на розгляд суду пред`явлено позов про визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи такі вимоги, заявник зазначив, що такий виконавчий напис було вчинено з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до ч.3 ст.3 якого виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Заявник вважає доцільним забезпечити поданий ним позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні з виконання оскаржуваного виконавчого напису.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа. Тобто, законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Суддя звертає увагу, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, у разі задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - відкрите за виконавчим написом нотаріуса виконавче провадження підлягатиме закінченню.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Отже, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг заявлених позовних вимог, вимоги співмірності виду забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні із предметом позову, з огляду на те, що обраний захід забезпечення позову передбачений ст.150 ЦПК України та виконавче провадження за виконавчим документом відкрито, суддя доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні може утруднити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у разі його задоволення, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст.154 ЦПК України не вбачається.

Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №68034559 з виконання виконавчого напису №117454 від 09.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 10289,27 грн, до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №235/847/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову на виконання ч. 2 ст. 157 ЦПК України одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими ст.ст. 354, 355 ЦПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 11 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя А.С. Клікунова