УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., ознайомившись із заявою про забезпечення позову, що подана в рамках цивільної справи за позовом Керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа про визнання спадщини відумерлою та витребування майна.

Керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра 15.02.2022 подав до суду заяву про забезпечення позову з посиланням на норми ст.ст. 151-153, 154 ЦПК, в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, для забезпечення позову до набрання рішенням по справі законної сили.

Суд, розглянувши підстави заявленого клопотання, дійшов до висновку, що зазначена заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1,2, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Ч.3. ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільногопроцесуальногозаконодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній ст. 151 ЦПК України (в попередній редакції Кодексу), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що з огляду на предмет спору, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

При цьому, при обранні заходу забезпечення позову суд бере до уваги той факт, що забезпечення позову у вигляді арешту майна передбачає заборону користування майном що є недоцільним та вплине на відповідні права відповідача по справі щодо користування житлом.

Таким чином, суд вважає, що позов має бути забезпечений шляхом заборони відповідачу, як власнику нерухомого майна та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду належного сторонам нерухомого майна.

Тому, на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149,150, 153,157 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), а також будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, оренди, тощо щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.В. Руденко