Справа № 316/638/21
Провадження № 2/316/146/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара Запорізької області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 01.03.2021 року і до повноліття.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона в 2003 році познайомилася з ОСОБА_2 і з того часу вони перебували у близьких стосунках. Разом не проживали та суспільного побуту не вели. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з нею від самого народження та по сьогоднішній день. Позивач зазначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач на свій розсуд надсилає кошти, але цього недостатньо для утримання спільної дитини, оскільки тільки навчання коштує 1500 грн. на місяць, що підтверджує договір про надання освітніх послуг. Позивач також зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а такий рівень, вона одна не зможе забезпечити, тому батько який є здоровим та працездатним зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульби О.М. від 24.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с.14).

30.04.2021 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Сірко Л.П., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22.03.2021 року (а.с.26), надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача просить задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача зазначає, що від свого обов`язку, як батька, покладеного на відповідача, щодо утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття, відповідач не відмовляється. Він належним чином і у повному обсязі виконував свій батьківський обов`язок, щодо утримання свого сина з дати його народження і до дати звернення позивачкою до суду з позовом про стягнення аліментів. Тому ознайомившись з текстом позовної заяви позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Адже розмір аліментів зазначений в позовній заяві, а саме 1/2 частина, є неаргументованим. Позивачкою не наведені підстави для стягнення аліментів на одну дитину в розмірі який вдвічі перевищує частку аліментів передбачену нормами Сімейного кодексу на утримання однієї дитини. Також позивач не зазначила, що вона офіційно працевлаштована, отримує щомісячний дохід, а відтак є матеріально забезпеченою і також зобов`язана матеріально утримувати сина. Відповідач зареєстрований як фізична-особа підприємець, є спеціалістом з комп`ютерного програмування та інформаційної безпеки, його дохід не є сталим, але в середньому понад 20000 грн. на місяць. З урахуванням всіх обставин, відповідач визнає вимоги частково у розмірі 1/4 частини, дана сума буде складати в середньому понад 5000 грн. на місяць, що втричі перевищує встановлений законом мінімум. І якщо позивачка по справі також щомісячно зі своєї заробітної плати буде витрачати 1/4 частину на утримання сина ОСОБА_4 , син сторін по справі буде повністю матеріально забезпечений всім необхідним. Також, відповідач звертає увагу на договір про надання освітніх послуг за №120 від 15.12.2020 року на просить не брати його до уваги при вирішенні спору, так як позивачка намагається збільшити розмір аліментів шляхом створення штучної ситуації по збільшенню витрат на освіту дитини. Син сторін до грудня 2020 року відвідував стаціонарну школу м.Енергодар ЗОШ №2, але з незрозумілих причин позивач самостійно перевела дитину до сумнівного (по відстані майже 300 км) навчального закладу в м.Мерефа Харківської області та як стало згодом відомо, син оформлений на дистанційне навчання, а фактично хлопчик відвідує навчальний заклад «Адвентистів Сьомого дня» П3 «Ліцей «Живе Каміння» в м.К.-Дніпровська (а.с.20-22).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.05.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.29).

На підставі розпорядження керівника апарату Енергодарського міського суду Запорізької області №10-252 від 16.09.2021 року, призначено повторний автоматизований розподіл даної цивільної справи (а.с.39).

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О. від 21.09.2021 року, справа прийнята до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті (а.с.41).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника ОСОБА_5 , позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) (а.с.18).

Представник відповідача адвокат Сірко Л.П. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/4 частини (а.с.53).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 16 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що 16 липня 2013 року складено відповідний актовий запис №329 (а.с. 4).

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Це положення статті 121 Сімейного кодексу України стосується як дітей, народжених у шлюбі, так і дітей, народжених особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (народжені поза шлюбом).

Згідно довідки №2901 від 04.03.2021 року Сектору реєстрації Енергодарської міської ради, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 05.04.1996 року (а.с.6).

Згідно довідки №2900 від 04.03.2021 року Сектору реєстрації Енергодарської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 09.08.2013 року (а.с.5).

Тобто, з матеріалів справи встановлено, що дитина - ОСОБА_3 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та заходиться на її утриманні.

На спростування зазначеного відповідачем доказів суду не надано.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального розвитку.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем (а.с.24).

Як зазначає сторона відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідач отримує в середньому понад 20000 грн. на місяць (а.с.21). Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, відповідач отримує дохід в середньому 16000 грн. на місяць (а.с.49-52).

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд враховує, що ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, має задовільний стан здоров`я, доказів того, що останній є непрацездатним за станом здоров`я, суду не надано.

При цьому, суд виходить з приписів статті 180 Сімейного кодексу України, якими передбачено саме обов`язок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та цей обов`язок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини.

Аналогічні приписи містять й у статті 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в якій передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Разом з тим, аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлену нею вимогу про стягнення із відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини доходу відповідача та можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Крім того, позивачем не надано доказів матеріального становища позивача.

Отже, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Доказів того, що в разі стягнення аліментів на користь позивача з відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, їх розмір буде недостатнім для забезпечення необхідних умов життя неповнолітньому спільному сину позивача та відповідача, враховуючи також і те, що обов`язки щодо утримання дитини крім відповідача по справі несе також і позивач по справі, судом не встановлено.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо позовних вимог позивача про початок стягнення аліментів з 01 березня 2021 року, суд зазначає на наступне.

Згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За правилом, визначеним у частині 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 24 березня 2021 року.

Крім того, оскільки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів, судовий збір повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 24.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення в частині стягнення місячного платежу аліментів належить негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко