Справа № 489/4923/21
Номер провадження 2/489/319/22
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ревицької Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк» або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості

встановив

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.12.2017 АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, згідно умов якого АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 24981,95 доларів США на термін до 12.12.2014, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 22.10.2018 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача та 02.09.2019 було частково задоволено позовні вимоги і з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 2118290,81 доларів США, нараховану за період з 14.12.2007 по 17.07.2018. Але за період після подання позовної заяви від 22.10.2018 до фактичного виконання рішення суду відповідно до постанови головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 09.04.2021, тобто за період з 23.10.2018 по 09.04.2021 відповідач має заборгованість (3% річних від простроченої суми) у розмірі 1128,33 доларів США.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому зазначив, що позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у вигляді 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання визначеного рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2019, у розмірі 247,72 доларів США, так як він має право та повинен розраховувати суму заборгованості з 23.10.2018 до 26.10.2020 з суми основного боргу за кредитом в розмірі 4014,89 доларів США та з 16.02.2021 по 09.04.2021 (фактичне виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2019) з суми основного боргу за кредитом в розмірі 1186,73 доларів США, а саме: з 23.10.2018 по 31.12.2019 - 143,55 доларів США, з 01.01.2020 по 26.10.2020 - 99,0 доларів США, з 16.02.2021 по 09.04.2021 - 5,17 доларів США. Зменшення суми основного боргу на суму 2828,16 доларів США відбулось у зв`язку з реалізацією транспортного засобу марки CHERY моделі TIGO, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який було реалізовано в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №61127709, відкритого 02.03.2020.

Від представників надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши докази у справі, суддя встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

14.12.2007 між сторонами було укладено кредитний договір № NKKVA012270009 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на строк з 14.12.2007 по 12.12.2014, включно, у вигляді непоновлюваної лінії в розмірі 24981,96 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з періодом сплати платежів з «14» по «18» число кожного місяця в розмірі щомісячного платежу 304,83 долара США (пункт 7.1 кредитного договору).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2019 позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто 4014,90 долара США заборгованості по кредиту, що утворилася станом на 17.07.2018 по кредитному договору № NKKVA012270009 від 14.12.2007, та 1577,63 грн. судового збору.

03.02.2020 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ширком С.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61127709.

В постанові головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ширка С.Л. від 17.05.2021 вказано, що 15.01.2021 на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби надійшли грошові кошти в розмірі 88002,36 грн. від реалізації рухомого майна боржника, а саме транспортного засобу CHERY TIGO, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . Перераховано в рахунок боргу 2815,35 доларів США та 313,62 доларів США виконавчого збору.

Згідно з постановою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ширка С.Л. від 09.04.2021 виконавче провадження №61127709з примусового виконання стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 4014,90 долара США заборгованості по кредиту, що утворилася станом на 17.07.2018 по кредитному договору № NKKVA012270009 від 14.12.2007, та 1577,63 грн. судового збору закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами статті 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24.02.2021 у справі 909/1278/15 проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц зазначено, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Статтею 533 Цивільного кодексу України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет).

Верховний Суд України в постанові від 10 лютого 2016 року в справі №6-1680цс15 дійшов до висновку, що якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

З кредитного договору вбачається, що виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті.

Враховуючи вищевказане, є всі підстави для стягнення суми заборгованості (3% річних від простроченої суми) за договором в іноземній валюті.

Офіційний курс валют станом на 31.01.2022 року становить 1 долар США 28,78 грн., що підтверджується витягом з офіційного сайту Національного банку України.

Позивачем надано розрахунок, в якому останній обчислює 3 % річних від суми 17629,89 доларів США. Суд вважає, що даний розрахунок є не вірним, та рахувати 3 % річних потрібно від тієї суми, яка була стягнута з ОСОБА_1 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2019 - 4014,90 долара США, а після реалізації транспортного засобу марки CHERY TIGO, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , тобто з 16.02.2021 по 09.04.2021 - від суми 1186,73 доларів США.

Суд приходить до висновку, що з 23.10.2018 (з дати ухвалення рішення про стягнення заборгованості з боржника за кредитним договором) до 09.04.2021 (винесення постанови головним державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження, фактичне повне виконанням) утворилася заборгованість у зв`язку з несплатою боржником 3% річних від простроченої суми, яка під лягає стягненню з ОСОБА_1 в іноземній валюті - 247,72 доларів США, що в грошовому еквіваленті у гривнях, визначається за офіційним курсом НБУ станом на 31.01.2022 (за курсом 28,78) і становить 7129 грн. 38 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 498,27 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-268 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKKVA012270009 від 14.12.2007 у розмірі 247,72 доларів США, що еквівалентно 7129 грн. 38 коп. за курсом 28,78 відповідно до курсу НБУ.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 498,27 грн.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.02.2022.

Суддя В. В. Кокорєв