Справа № 211/6492/21
Провадження № 2/211/1292/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі: Мариненко Е.П.,

за участю: представника позивачів ОСОБА_1 ,

за відсутності:

позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких виступає адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстрований також відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином позивачки ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_2 . З 01.08.2018 року відповідач за вищевказаною адресою не проживає, участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів не приймає. Тому позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивачів адвокат Бурлаченко С.Ю. на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі, в подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 у судовому засідання підтвердив факт того, що ОСОБА_4 з 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та не з`являється.

Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.15, 16-17, 19 копія свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія свідоцтва про право на спадщину за законом).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, у вищевказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.12.2009 року по теперішній час (а.с.36 копія довідки).

У матеріалах справи міститься Акт від 24.01.2021 (а.с.27), складений мешканцями сусідніх квартир будинку АДРЕСА_2 , посвідчений директором ТОВ «ЦЕНТРОБУД» М. Шмаровоз, із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не мешкає більше року, а саме з 01.08.2018 року.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Наявність реєстрації ОСОБА_4 у квартирі за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивачів здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_3 більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважності причин непроживання відповідача в даній квартирі у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачами та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад одного року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко