ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 638/17618/19

провадження № 22-ц/818/1592/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Тичкової О.Ю.

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідачі ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2021 року, у складі судді Аркатової К.В., -

у с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами. 24.07.2017 позивач звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання, однак 30.05.2018 за заявою відповідача судовий наказ було скасовано. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував вартість наданих послуг за період з 01.08.2013 року по 30.09.2019 року виникла заборгованість у розмірі 25677 грн. 54 коп., на яку у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 3% річних у розмірі 844 грн.19 коп. та інфляційні витрати у розмірі 2250 грн.18 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2021 року позов задоволено частково. Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.07.2017 року по 30.09.2019 року у розмірі 23947 грн. 28 коп.; інфляційні витрати у розмірі 2250 грн. 18 коп. та 3% річних у розмірі 844 грн. 19 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за цією ж адресою споживає послуги КП «ХТМ». Визначений законодавчо обов`язок щодо своєчасного розрахунку за отримані послуги в повному обсязі не виконує, таким чином з нього належить стягнути заборгованість на користь КП «ХТМ», з урахуванням заявленого відповідачем сроку позовної давності, за період з 01.07.2014 по 30.09.2019 в розмірі 23947 грн. 28 коп., 3 % річних від простроченої суми в сумі 844 грн.19 коп., інфляційні витрати в сумі 2250 грн. 19 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом не правильно застосовано позовну давність до спірних правовідносин, на якій наполягав відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції. Так, в мотивувальній частині рішення зазначено період заборгованості з 01.07.2014 по 30.09.2019, а в резолютивній частині з 01.07.2017 по 30.09.2019, однак сума заборгованості в обох випадках однакова та не відповідає дійсності, оскільки розрахована відповідно даних позивача за період з 01.07.2014 по 30.09.2019, отже без врахування позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України.

22.07.2021 відповідачем надіслано розрахунок заборгованості за період з 01.07.2017 по 30.09.2019, який за його підрахунками складає 14 000, 19 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідачка є споживачем послуг Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» за вищевказаною адресою. Натомість позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання.

За період з 01.08.2013 по 30.09.2019 відповідачка не в повному обсязі сплачувала вартість наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» послуг. Заборгованість за вказаний період становить 25677, 54 грн. (а.с.4-5).

Як на підставу позовних вимог Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» посилалося на те, що зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання відповідачі належним чином не виконують, тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України.

Відповідно до відомості про нарахування інфляційні витрати за період з жовтня 2016 по вересень 2019 року складають 2 250 грн. 18 коп., 3 % річних 844 грн. 19 коп.( а.с. 6).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (надалі Правила).

Пунком 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Заокн) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (надалі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Частиною 1 ст.26 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановленому законом чи договором розмірах.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і в п.23 Правил, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Як свідчать матеріали справи, відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі оплачувала послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за нею утворився борг, згідно наданого КП «Харківські теплові мережі» розрахунку за період з 01.08.2013 по 30.09. 2019 року в сумі 25 677, 54 грн.

Також, позивачем були нараховані за період з вересня 2016 року по серпень 2019 року включно 3% річних від простроченої суми 844, 19 грн. та інфляційні втрати 2250, 18 грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою в суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Встановлено, що 24.07. 2017 позивач звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу за надані послуги з теплопостачання.

28 .09. 2017 Дзержинським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2018 судовий наказ скасовано.

КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з цим позовом 14 листопада 2019 року, про що свідчить дата реєстрації надходження позовної заяви.

Разом с тим, звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою. До зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Із змісту позовної заяви вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» заявлені позовні вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.08 2013 по 30.09. 2019.

Враховуючи те, що КП «Харківські теплові мережі» звернулося до місцевого суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання 14 листопада 2019 року, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за період з 14.11.2016 по 30.09.2019, в межах строку позовної давності, тобто за останні три роки, що передували зверненню до суду з цим позовом.

З огляду на вищевикладене, судова колегія, уважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, щодо необхідності стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання, разом с тим, судова колегія не погоджується з розміром суми заборгованості, оскільки суд першої інстанції, при її визначенні вийшов за межі позовної давності.

З урахування викладеного з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплопостачання, згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 14.11.2016 по 30.09.2019 в розмірі 18 679 грн. 41 коп.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апелянта, щодо недоведеності виконаних позивачем та отриманих безпосередньо відповідачкою послуг та вартості цих послуг, судова колегія не бере до уваги, оскільки апелянтом не надані належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, оскільки це відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Таким чином, судова колегія уважає за необхідне стягнути з відповідачки за період заборгованості в межах позовної давності інфляційні витрати в розмірі 2250, 18 грн. та 3% річних 844, 19 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині зменшення стягнення суми заборгованості за послуги з теплопостачання.

З огляду на те, що рішення суду ухвалене без додержання норм матеріального права, судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити, вказавши період заборгованості з 14.11.2016 по 30.09.2019 та зменшивши її розмір до 18679, 41 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,10, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 795, 64 грн (1403,33 грн (позовні вимоги задоволені на 73%) 606, 69 грн ( апеляційна скарга задоволена на 27%) ).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2021 року змінити в частині періоду та розміру стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 14 листопада 2016 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 18 679 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 795 (сімсот дев`яносто п`ять) грн. 64 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2022 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук