22-ц/804/391/22

Номер провадження 22-ц/804/391/22
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2022 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Баркова В.М., Пономарьової О.М.,
секретар судового засідання Вороніна М.М.,
учасники справи:
заявник (стягувач) ОСОБА_1 ,
боржник ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, боржник ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було задоволено, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення вищевказаних виконавчих листів до виконання.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, де боржником зазначений ОСОБА_2 , відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати, постановити судове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції поверхнево розглянув обставини пропуску заявником строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, викладені ОСОБА_1 в заяві, що значним чином звужує права заявника і позбавляє її можливості повернути власні кошти. Єдиним способом поновлення її прав є звернення до суду. Сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , є значною, і відмова суду першої інстанції поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання перешкоджає виконанню рішення, яке набрало законної сили, і ставить ОСОБА_1 у скрутне матеріальне становище.
ОСОБА_1 зазначає, що обставини, зазначені нею в заяві, є об`єктивно непереборними, не залежать від її волевиявлення і становили істотні труднощі для пред`явлення виконавчого листа. Однак судом це взято до уваги не було, чим порушено право заявника на судовий захист, рівність перед законом і судом.
Вважає, що судом не повністю з`ясовано поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, не наведено жодного обґрунтування відхилення доказів поважності причини пропуску строку.
Учасник справи ОСОБА_2 скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною, а доводи та аргументація є надуманими та необґрунтованими. Вважає, що суд першої інстанції дослідив відсутність поважності причин пропуску строку подання ОСОБА_1 заяви даної, яка сама пропустила його в порушення норм законодавства, та обґрунтовано не поновив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заявником по суті не вказано, які поважні реальні причини перешкоджали йому протягом досить тривалого часу звернутися з заявою до суду. Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип правової визначеності. В поданих судам заяві та скарзі не вказано жодних особливих чи непереборних обставин, які б перешкоджали заявнику вчасно звернутися до суду із заявою про поновлення строку для виконавчого провадження.
ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.
Заявник ОСОБА_1 подала письмові пояснення на відзив ОСОБА_2 , в яких вказувала, що на підтвердження власних заперечень боржником не надано суду жодних документальних підтверджень.
ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку, який становить майже п`ять років, для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та відповідно судом не встановлено обставин, які б вказували про наявність об`єктивних перешкод для його подачі, а безпідставне поновлення процесуальних строків є порушенням правової визначеності.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитись з наступних підстав.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28.10.2014 рок з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно стягнута сума боргу 366051,26 грн на користь ОСОБА_1 ..

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09.12.2014 року рішення скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 ..

26.07.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 25.10.2007 року у розмірі 320000 грн., 3 процента річних від простроченої суми за період з 30.12.2013 року по 04.09.2014 року у розмірі 6549,04 грн., інфляційне збільшення суми позики за період з 30.12.2013 року по 04.09.2014 року у розмірі 39502,22 грн. (а.с.10)

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було задоволено, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.9)

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 знов звернулася до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Заявником до заяви долучено медичні документи про відвідування нею лікарів у медичних установах у період з 2017-2021 рр, які містять відомості про отримання консультацій у лікарів, визначені діагнози та відомості про проходження заявником ОСОБА_1 певного лікування. Також надала копію свідоцтва про смерть матері та медичні документи про причину смерті.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

За нормами ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України, в редакції Закону №2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання застосовується відповідно до тієї редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час його видачі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV(в редакції Закону станом час видачі виконавчого листа, а також його повернення стягувачеві державним виконавцем) інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

.

Стягувач, який пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, може звернутися із заявою до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання про поновлення пропущеного строку. Така заява розглядається судом у десятиденний строк (ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження») і за наслідками розгляду постановляється відповідна ухвала.

У разі пропуску строку давності пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин він може бути поновлений, якщо інше не встановлено законодавством. Поважними причинами визнаються такі обставини суб`єктивного і об`єктивного характеру, які перешкодили стягувачу вчинити у встановлений строк дії по пред`явленню виконавчого документа до виконання. Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущений; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Матеріали справи свідчать про те, що судове рішення набрало законної сили 16.12.2014 року, строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання закінчився 17.12.2015 року. Виконавчі листи були отримані стягувачем для пред`явлення на виконання 26.07.2016 року, тобто після спливу передбаченого законом 1-річного строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа.

Заявник ОСОБА_1 вже зверталася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, яку було задоволено судом 03 серпня 2016 року та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа.

При цьому, заявник ОСОБА_1 не скористалася наданою судом можливістю ще у 2016 році реалізувати своє право на звернення до виконання виконавчого листа і повторно у жовтні 2021 року звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Оглянувши надані заявником документи на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до виконання виконавчого листа, колегія суддів вважає, що наведені стягувачем обставини не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами і не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому висновки суду першої інстанції є правильними.

Інших поважних причин, що перешкоджали ОСОБА_1 протягом 5 років (2016-2021) звернутися до органу державної виконавчої служби, заявником не зазначено і не надано належних і допустимих доказів на їх підтвердження.

Таким чином, в період з серпня 2016 року до серпня 2017 року ОСОБА_1 мала можливість звернути виконавчий лист до примусового виконання до виконавчої служби як засобами поштового зв`язку, так і шляхом безпосереднього звернення до виконавчої служби.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав. З цих же підстав не мають значення твердження заявника стосовно того, що ОСОБА_4 не спростовані обставини, на які вона посилалася при зверненні до суду, оскільки саме заявник повинен надати такі підтвердження, і поважність таких причин оцінює суд.

Щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції порушено її право на захист та відновлення своїх прав, зокрема щодо виконання рішення суду та повернення власних коштів від боржника, то колегія суддів зазначає, що сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки, визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

За загальними правилами поважні причини пропуску строку законом не передбачені, ці обставини оцінюються судом в залежності від конкретної справи та з урахуванням основних положень цивільного судочинства.

Враховуючи, що стягувач була обізнана щодо строків пред`явлення до виконання виконавчого листа, оскільки вже зверталася до суду з аналогічною заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, належних доказів на підтвердження вимог заявника які б свідчили про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складений 14 лютого 2022 року.

Головуючий суддя Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

О.М. Пономарьова