Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/584/21

Провадження №2/377/10/22

04 лютого 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретарів судового засідання - Щуковської А.М., Ричок Х.В., Носенко І.В.,

представника позивача - Пильник Д.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Кебкало Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, -

У С Т А Н О В И В :

27 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 вересня 2021 року в розмірі 31 723,88 гривень в наступному порядку:

- з ОСОБА_1 - 15 861,94 гривень;

- з ОСОБА_2 - 15 861,94 гривень;

а також судові витрати по оплаті судового збору в наступному порядку:

- з ОСОБА_1 - 1 135 гривень;

- з ОСОБА_2 - 1 135 гривень (а. с. 3-5).

Позов обґрунтовується тим, що КП «УЖКГ» з 01.11.2014 року відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, в редакції від 10.04.2014 року, що діяла під час виникнення спірних правовідносин, як теплопостачальна організація, є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензії № 1515 (№ 500119), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення від 18.10.2010 та переоформленої рішенням від 03.11.2015 № 2700. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивачем здійснюються на підставі договору, який був розроблений відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 21 Закону України № 1875-IV на основі типового договору на комунальні послуги. Позивач здійснює постійну діяльність з укладання договорів в письмовому вигляді на першу вимогу споживача. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачам на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2275 від 16.10.2010 року. Квартира АДРЕСА_1 забезпечена технічною можливістю фактично отримувати/споживати комунальні послуги, так як будинок АДРЕСА_1 підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, такі послуги вказаній квартирі надаються постійно за тарифами, які встановлені уповноваженими органами. Відповідачі від надання зазначених послуг не відмовлялися, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в періоди їх надання не надсилали. Єдиний договір, який був укладений зі споживачами на забезпечення комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 , є договір № 453 від 17.11.2010 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. А з 01.11.2014 року для укладення письмового договору відповідачі до позивача не зверталися, однак в період з листопада 2014 року споживали надані їм послуги, здійснювали оплату за надані послуги, тим самим здійснюючи дії, які відповідно до п. 2 ст. 642 ЦК України є прийняттям запропонованого договору. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, відповідачі повинні виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. В зв`язку з тим, що відповідачами зобов`язання порушуються, то у позивача виникло право вимоги і право на судовий захист у вигляді звернення до суду з позовною заявою про примусове стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг.

Ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання (а. с. 51-52).

23 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що у позивача відсутні підстави для нарахування оплати за послугу з централізованого опалення, адже починаючи з 11 листопада 2018 року він не споживає вказані послуги. Відповідач, керуючись нормами діючого законодавства, замовив встановлення необхідного обладнання, яке дозволяє перекрити доступ теплоносія до радіаторів опалення, розташованих в квартирі (байпаси, запірна арматура), оскільки запропонований позивачем тариф на послугу з опалення його не влаштував та робить для нього цю послугу недоцільною. 11 листопада 2018 року після встановлення відповідачем обладнання, доступ теплоносія до радіаторів його квартири був перекритий повністю, а його циркуляція відбувалась/відбувається через передбачені байпаси. З урахуванням того, що квартира відповідача розташована на першому поверсі, а теплоносій надходить зверху вниз, ним додержані необхідні умови по недопущенню розбалансування системи опалення будинку, підвищення/зниження гідравлічного опору в системі, порушення прав співвласників багатоквартирного будинку. 11 листопада 2018 року мешканцями будинку був складений акт, що підтверджував перекриття подачі теплоносія в радіатори опалення квартири АДРЕСА_1 . Висновком № 17 від 15 листопада 2018 року ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт +» підтвердила факт перекриття радіаторів опалення в квартирі АДРЕСА_1 та відсутність перешкод циркуляції теплоносія по мережі будинку. 16 листопада 2018 року відповідачем до КП «УЖКГ» була подана заява з вимогою провести опломбування запірної арматури, встановленої перед радіаторами опалення в його квартирі в положенні «Зачинено». У відповідь на заяву директор КП «УЖКГ» направив свого представника на обстеження квартири відповідача. Актом № 148 від 26 грудня 2018 року комісія встановила факт перекриття опалення в квартирі та реальну температуру теплоносія (а. с. 81-83).

25 листопада 2021 року на адресу суду від позивача в особі директора Позняка А. надійшла відповідь на відзив, в якій він просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що у відзиві відповідач фактично описує свої протиправні дії по відключенню централізованого опалення у його квартирі, які були предметом розгляду в справі № 377/787/19. Відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК України не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він не є споживачем послуг з централізованого опалення з 11 листопада 2018 року. Дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого багатоквартирного житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і ухвалення рішення про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення. Можливість відключення окремих квартир (приміщень) не передбачена. В даному випадку ОСОБА_1 здійснено самовільне втручання в загально-будинкову систему опалення та самовільне відключення з порушенням встановленої законодавством процедури. Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати (а. с. 99-101).

07 грудня 2021 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що твердження позивача про недостатність наданих відповідачем доказів про відсутність споживання послуги опалення з 11 листопада 2018 року є спотворенням фактичних обставин та підтверджується письмовими доказами: актом відключення радіаторів опалення в квартирі 3 , для складання якого були залучені свідки; численні заяви від імені відповідача на адресу позивача з повідомленням, що він немає необхідності в отриманні послуги централізованого опалення; висновком № 17 від 15.11.2018 року ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт +», яка підтвердила факт перекриття радіаторів опалення в квартирі АДРЕСА_1 та відсутність перешкод циркуляції теплоносія по мережі будинку. Саме фахівці ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт +» після звернення відповідача провели аналіз та подальші роботи по встановленню вентилів (запірної арматури) перед місцями встановлення радіаторів опалення, встановили обвідні шайби (байпаси) для безперешкодної циркуляції теплоносія в загальнобудинковій системі опалення. Такі заходи були ініційовані відповідачем з метою виконання положень Закону України «Про комерційний облік тепла» щодо підготовки до порадіаторного обліку послуги тепла. Саме наявність порадіаторного обліку спожитого тепла відповідач вважає умовою, яка має забезпечити прийняття ним рішення про початок споживання послуг позивача. Проведені роботи надали відповідачу можливість демонтувати радіатори опалення. Після цього відповідач повідомив про цей факт позивача та запросив його представників для опломбування вентилів у стані «Зачинено», однак позивач відмовився від такого законного заходу. Відсутність радіаторів опалення виключає можливість отримувати послуги, які надаються позивачем, і полягає в тому, що позивач виробляє теплоносій та подає його в міську систему опалення, а споживач виключно за допомогою радіаторів опалення знімає частину тепла для обігріву приміщення і за цю зняту частину тепла має сплачувати певні кошти. На підставі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» відповідачем на законних підставах обрано інше джерело теплової енергії для обігріву свого житла, а саме електричне опалення, яке має споживчу потужність в межах електричної потужності, що виділена на квартиру відповідача (а. с. 106-107).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Суду пояснила, що відповідачі, як співвласники квартири та споживачі послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, мають заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 27.03.2017 року по 31.08.2021 року в сумі 31 723,88 гривень, яка підлягає стягненню з них в судовому порядку. Нарахування за гаряче водопостачання до листопада 2018 року здійснювалося з розрахунку на три особи, а саме власників жилого приміщення та їх дитину, оскільки лічильник обліку гарячої води в квартирі відповідача встановлений в листопаді 2018 року. Вважає, що самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення з порушенням встановленої законодавством процедури не звільняє відповідачів від сплати наданих послуг за централізованого опалення.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування за період з 27 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 1 203,13 гривень в межах строку позовної давності. В іншій частині позовних вимог просив відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності та за безпідставністю позовних вимог. Суду пояснив, що з 11 листопада 2018 року він не споживає послуги з централізованого опалення. Фахівцями ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт +» були проведені роботи по встановленню вентилів перед місцями встановлення радіаторів опалення в його квартирі та встановлено байпаси для безперешкодної циркуляції теплоносія в загальнобудинковій системі опалення. Після проведених робіт він демонтував радіатори опалення. На даний час в квартирі використовується електрообігрів за рахунок теплої підлоги та електроконвектора. Причиною відмови від послуги централізованого опалення стало те, що запропонований позивачем тариф на послугу з опалення його не влаштував та зробив для нього послугу централізованого опалення недоцільною. З урахуванням наведеного вважає, що повинен сплачувати лише за послуги централізованого опалення місць загального користування в межах строку позовної давності. З часу придбання квартири в ній проживало троє осіб: він, його колишня дружина ОСОБА_2 , відповідач у справі, та їх неповнолітня дочка. З грудня 2016 року колишня дружина ОСОБА_2 та їх неповнолітня дочка залишили квартиру та на даний час в ній не проживають, де вони проживають йому невідомо.

Представник відповідача - адвокат Кебкало Т.М. позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування в межах строку позовної давності за період з 27 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 1 203,13 гривень. В іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з листопада 2018 року відмовився від послуг централізованого опалення. Представниками управляючої компанії у квартирі відповідача були встановлені байпаси та відсічні вентилі, радіатори опалення у квартирі відповідач зняв. Відповідач звертався із заявою до КП «УЖКГ» про проведення опломбування запірної арматури, встановленої перед радіаторами опалення, проте позивач відмовився здійснити вказані заходи. Відсутність радіаторів опалення в квартирі відповідача виключає можливість отримання послуги централізованого опалення, проте відповідач не заперечує проти оплати послуги з централізованого опалення місць загального користування в будинку.

Відповідач ОСОБА_2 у призначене судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не направила. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, ОСОБА_2 не надала. Заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшла.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду показала, що працює в КП «УЖКГ» на посаді начальника відділу контролю споживання та якості послуг. 26 грудня 2018 року вона була запрошена в комісію разом з представником КП «ЖКЦ» Кривопишею Є.В. на обстеження опалювальної системи квартири відповідача ОСОБА_1 .. На момент обстеження у квартирі вентилі були перекриті, встановлена не проектна запірна арматура, а також перемичка зі звуженим діаметром, яка була встановлена з порушеннями. Стояки у квартирі не були ізольовані, вони були гарячі, їх температура складала 40 °C, вентилі перебували в закритому стані. Централізоване опалення в квартирі відповідача не було відсутнє, тому що через квартиру проходять стояки, які мали температуру 40 °C. Обов`язок теплопостачальної організації по наданню послуг централізованого опалення вважається виконаним з того моменту, коли до стояків квартири, по яких відбувається циркуляція теплоносія, поданий теплоносій. Діючим законодавством передбачено порядок відключення споживачів від системи централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за умови якщо 50 відсотків квартир багатоквартирного будинку хочуть відокремитись, тоді лише за згодою комісії, створеної при органах місцевого самоврядування, здійснюється таке відключення від централізованого опалення. У багатоквартирному будинку не здійснюється опломбування опалення у квартирах, оскільки неможливо одну квартиру у будинку відключити від централізованого опалення.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, показання свідка, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/2 частці кожному, що підтверджено договором купівлі-продажу, посвідченого 16 жовтня 2010 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2275, Витягом про державну реєстрацію прав, виданого 29 жовтня 2010 року Комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, копії яких долучені до матеріалів справи, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.09.2021 року (а. с. 6-7, 13).

Відповідно до п. 10 ч.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

З довідки, виданої 08 грудня 2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, копія якої долучена до матеріалів справи, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації: 04.06.2011 року , час реєстрації: постійна (а. с. 142).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 з 07.07.2005 року і по теперішній час, що підтверджено довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 29.09.2021 року ( а.с. 50).

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_1 , з часу придбання вищевказаної квартири в ній проживало троє осіб: він, його колишня дружина ОСОБА_2 та їх неповнолітня дочка. З грудня 2016 року колишня дружина ОСОБА_2 та їх неповнолітня дочка залишили квартиру та на даний час в ній не проживають, де вони проживають йому невідомо. Із заявою до КП «УЖКГ» про не проживання в квартирі його колишньої дружини ОСОБА_2 та їх неповнолітньої дочки він не звертався.

З матеріалів справи видно, що будинок АДРЕСА_1 підключений до загальноміських систем централізованого опалення, водопостачання та водовідведення ( а.с. 17).

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України № 1198-VII від 10.04.2014 року, та рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 1574-49-VІ від 03.10.2014 року, як теплопостачальна організація, з 1 листопада 2014 року є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 31).

Відповідно до п. 2.1 Статуту КП «УЖКГ» в редакції, затвердженій рішенням Славутицької міської ради 20.08.2020 року № 1942-71-VІІ, підприємство створене з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством( а. с. 21-26).

Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі ліцензії серії АГ № 500119, виданої 01.12.2010 року Національною комісією регулювання електроенергетики України, яка відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.11.2015 року № 2700, переоформлена на безстрокову( а. с. 18-20).

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який введений в дію з 01 травня 2019 року, та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, чинного на час виникнення спірних відносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як зазначено у ч. 7 статті 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, за змістом даних норм відповідь особи про прийняття пропозиції укласти договір - акцепт повинна бути повною і беззастережною. В такому випадку особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом, автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

За загальним правилом мовчання не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Зокрема, згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Закон № 1875- ІV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносини, покладав на споживача обов`язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 і 5 ч.3 ст.20 Закону).

Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, де скасовуючи судові рішення про відмову у стягненні боргу за надані комунальні послуги та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, Верховний Суд зазначив, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 р. № 933). До позовної заяви позивачем додано договір приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який розроблено на підставі типового договору і розміщено на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/index.php/golovna/dogovir-priednannya ( а. с. 40-42).

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносини, процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Протягом місяця з дня розміщення позивачем на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/index.php/golovna/dogovir-priednannya договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у письмовому вигляді не направили, а тому вважаються такими, що прийняли пропозицію позивача щодо укладення договору.

Виходячи із змісту пункту 7 статті 26 Закону № 1875- ІV, вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, який набрав чинності, та введений в дію з 01.05.2019 року, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом частини першої статті 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2189-VІІІ договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

03 серпня 2018 року, 23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звертався до директора КП «УЖКГ» із заявами, в яких просив надати роз`яснення про процедуру встановлення в його квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , лічильників тепла, а також просив узгодити сертифіковану в Україні порадіаторну систему обліку тепла для встановлення в АДРЕСА_1 та визначити працівника чи організацію для аналізу встановлення розподілювачів тепла поквартирно в будинку АДРЕСА_1 з наступним висновком про дозвіл на встановлення системи порадіаторного обліку тепла та відсутніх пунктів дообладнання системи опалення (вентилі, байпаси) (а. с. 84-85, 89).

Як вбачається з Акту про перекриття подачі теплоносія в радіатори опалення квартири АДРЕСА_1 від 11 листопада 2018 року, складеного комісією в складі мешканців будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , 11 листопада 2018 року мешканцями будинку АДРЕСА_1 було зафіксовано, що крани на радіаторах батарей всіх двох стояків закриті повністю і подача теплоносія в радіатори не надходить, циркуляція тепла відсутня, батареї холодні; радіатори квартири обладнані байпасами (обхідними шляхами теплоносія будинку) і потік теплоносія будинку проходить через квартиру 3 безперешкодно; температура на поверхні стояків опалення в мангальній = 40 °C, на кухні = 40 °C, в підвалі на виході теплоносія будинку = 40 °C, температура в кімнатах = 23 °C, температура на вулиці = 1,6 °C. Заміри знімалися ртутним та електронним термометром о 15:00 годині (а. с. 94).

Відповідно до висновку Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія «Комфорт+» № 17 від 15 листопада 2018 року, під час огляду загальнобудинкової системи опалення встановлено, що перекриття батарей (радіаторів опалення) всередині квартири АДРЕСА_1 , не перешкоджає циркуляції теплоносія по мережі будинку (а. с. 95).

Згідно з Актом № 148 від 26 грудня 2018 року комісія в складі: інженера -інспектора КП «УЖКГ» Рак С.Г., інженера КП «УЖКГ» ОСОБА_7 обстежила систему опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На момент огляду опалення в квартирі перекрито, перед опалювальним приладом фірмою «Комфорт +» встановлені не проектні відсічні вентиля, працює опалення «тепла підлога» та електричний конвектор, теплоносій циркулює через перемичку, стояк гарячий, температура 40 °C. В залі встановлені: не проектні запірна арматура, перемичка, підключення опалювального приладу виконано екопластиковими трубами зі звуженим діаметром. Температура в кімнатах квартири = 23 °C. Заміри знімалися приладом testa 830-t1 (ЖКЦ) (а. с. 88).

16 листопада 2018 року, 11 березня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 26 лютого 2021 року, 02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звертався до директора КП «УЖКГ» із заявами про припинення нараховувати вартість опалення у квартирі АДРЕСА_1 з 09.11.2018 року у зв`язку з його відмовою від використання такої послуги та опломбувати запірну арматуру регулювання теплоносія на радіаторах в положенні «зачинено» ( а.с. 87, 90 - 91).

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», третя особа ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив зобов`язати відповідача вчинити дії по встановленню пломб на запірній арматурі, яка знаходиться у положенні «повністю зачинена» і розташована перед опалювальними приладами квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 06 липня 2020 року, у цивільній справі № 377/787/19, П № 2/377/19/20 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», третя особа ОСОБА_2 , про зобов`язання відповідача вчинити дії по встановленню пломб на запірній арматурі, яка знаходиться у положенні «повністю зачинена» і розташована перед опалювальними приладами квартири АДРЕСА_1 , відмовлено (а. с. 147-155).

Відповідно до пунктів 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затвердженого наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005року № 4, зареєстрованого в МЮУ 09.12.2005 року за № 1478/11758, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та втратив чинність 17.09.2019 року, було установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Пунктами 1-8 Розділу ІІІ Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за № 982/33953, який набрав чинності з 17.09.2019 року, встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.

Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.

Відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716 сво 17) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31)».

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 1706цс15 зазначено, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

З фото транзитних стояків та відсутності радіаторів опалення, які додані відповідачем до заперечень на відповідь на відзив, вбачається, що в кімнаті у межах квартири знаходяться відгалуження від транзитного стояку (а. с. 109-111).

Також, наявність стояків централізованого опалення, по яких здійснюється циркуляція теплоносія у багатоквартирному будинку, у квартирі відповідачів підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3 та копією акту про перекриття подачі теплоносія в радіатори опалення квартири 3 будинку 5 від 11 листопада 2018 року, копією акту № 148 від 26 грудня 2018 року (а. с. 88).

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином, Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1192цс15.

Відповідач ОСОБА_1 не дотримався встановленої процедури відключення від мережі централізованого опалення, передбаченої Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затвердженого наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005року № 4, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та втратив чинність 17.09.2019 року, а також Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за № 982/33953, який набрав чинності з 17.09.2019 року, та не надав суду доказів, які б засвідчували факт відключення його квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання позивачем послуг з постачання тепла у встановленому зазначеними нормативними актами порядку.

З урахуванням наведеного, доводи відповідача та його представника про те, що в період з 11 листопада 2018 року по даний час відповідач не споживає послуги централізованого опалення, які надає позивач, оскільки в його квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене обладнання, яке перекриває доступ теплоносія до радіаторів опалення, тому у нього не виникло обов`язку сплачувати за спожиті послуги з централізованого опалення за цей період, суд відхиляє.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як співвласники квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання з особовим рахунком № НОМЕР_1 , оскільки в судовому засіданні встановлено з досліджених доказів, що централізоване опалення підведено до стояка в межах квартири відповідачів, а самовільне перекриття доступу теплоносія до радіаторів опалення, розташованих в квартирі, не звільняє відповідачів від оплати за послуги централізованого опалення.

Суд вважає, що шляхом фактичного споживання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та часткової сплати за надані послуги відповідачі приєдналися до умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за яким КП «УЖКГ» зобов`язалося своєчасно надавати відповідачам відповідної якості послуги з централізованого опалення та гарячої води, а відповідачі зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договорами.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги(централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За змістом частини першої статті 14 вказаного Закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, встановлені постановами НКРЕКП № 1025 від 09.06.2016 року (постанова про внесення змін № 1101 від 09.06.2016 року), а також рішеннями виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 632 від 20.10.2017 року та № 739 від 08.12.2017 року ( а. с. 76-78, 32-39).

Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону № 1875-ІV на споживача покладено, зокрема, обов`язок оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок сплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, покладено на споживача і п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VІІІ.

Абзацом 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630).

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Послуги із забезпечення тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою квартири відповідачів надавалися КП «УЖКГ», позивачем у справі, згідно з Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Виходячи з викладеного, відповідачі повинні виконувати обов`язок по оплаті наданих протягом кожного місяця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, про що зазначено у п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до пункту 20 вказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

За змістом пункту 21 цих Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу.

Згідно з актом № 213 від 09.11.2018 року, копія якого долучена до матеріалів справи, 09.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , були встановлені лічильники гарячого водопостачання № 8285433, 8238294 (а. с. 146).

В судовому засіданні встановлено, що до 09 листопада 2018 року в квартирі відповідачів були відсутні засоби обліку гарячої води, тому нарахування за гаряче водопостачання здійснювалося згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на три особи: відповідачів та їх спільної дитини. Відповідач ОСОБА_2 разом з дитиною проживала в квартирі по грудень 2016 року, однак вона по даний час зареєстрована у вказаній квартирі. Відповідач ОСОБА_1 фактично проживає у вказаній квартирі з моменту придбання її у власність по теперішній час.

Відповідачі не скористалися правом, передбаченим підпункту 3 пункту 29 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пунктом 6 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875- ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та пунктом 6 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, і не звернулися із заявою до КП «ЖКЦ» щодо не нарахування на відповідача ОСОБА_2 та їх неповнолітню дочку в зв`язку з непроживанням в квартирі житлово-комунальної послуги з гарячого водопостачання в період з грудня 2016 року по 09 листопада 2018 року.

Таким чином, відповідачі зобов`язані сплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги з гарячого водопостачання, оскільки власники зобов`язані нести витрати за утримання належного їм майна, до 09 листопада 2018 року згідно з нормами споживання та встановленими тарифами за відсутності приладів обліку, з 09 листопада 2018 року відповідно до показань засобів обліку гарячої води.

Непроживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі, яка належить їй на праві спільної часткової власності, не звільняє її від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані КП «УЖКГ».

Вказана правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС у справі № 757/29813/17-ц від 02.04.2020 року.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з правомірністю нарахованої заборгованості відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 27 березня 2017 року по 31 серпня 2021 року в сумі 31 723,88 гривень.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в межах її частки у квартирі в розмірі 15 861 гривня 94 копійки (31 723,88 гривень/2).

Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності у три роки за період з 27 березня 2017 року по 27 вересня 2018 року, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності у три роки щодо заявлених позовних вимог.

Позовна заява Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» була подана до суду 27 вересня 2021 року ( а. с. 3).

З копії особового рахунку № НОМЕР_1 , що доданий позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання виникла з 27 березня 2017 року по 31 серпня 2021 року та складає 31 723, 88 гривень. В період з 27 вересня 2018 року по 27 вересня 2021 року, тобто в межах строку позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України, відповідачем були здійснені платежі в листопаді 2018 року в розмірі 286,10 гривень, в грудні 2018 року в розмірі 245,34 гривень та в січні 2019 року в розмірі 116,16 гривень, які не перевищують суму нарахувань за відповідний місяць, що у відповідності до вимог ст. 264 ЦК України не перериває перебіг строку позовної давності.

Враховуючи, що після 27 вересня 2018 року відповідачем не здійснювалися платежі за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, які б перевищували розмір нарахувань за відповідний місяць і свідчили про визнання попереднього боргу, а з позовом до суду КП «УЖКГ» звернулося 27 вересня 2021 року, то за заявою відповідача ОСОБА_1 підлягає застосуванню позовна давність щодо частини заявлених позивачем вимог, що не охоплені трирічним строком, оскільки письмового договору про збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін суду не надано.

Будь-які докази поважності причин пропуску строку позовної давності у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у межах строку позовної давності відповідно до його частки за період з 27 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року (період, заявлений позивачем у позовній заяві та копії особового рахунку), яка становить 10116,47 гривень ( 20 232,94 гривень/2).

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані послуги в межах трирічного строку позовної давності за період з 27 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року з урахуванням розміру його частки у квартирі в сумі 10 116,47 гривень, а із відповідача ОСОБА_8 на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 27 березня 2017 року по 31 серпня 2021 року в розмірі 15 861 гривня 94 копійки.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачем ОСОБА_1 розрахунок вартості послуг централізованого опалення місць загального користування для квартири АДРЕСА_1 за період з 29 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року, з використанням технічної характеристики житлового будинку та інформації № 3, наданої 13.01.2022 року Комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку «Славутицької міської ради», оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач є споживачем послуг централізованого опалення, яке надається його квартирі позивачем в повному обсязі та повинен нести обов`язок по сплаті послуг централізованого опалення з урахуванням розміру його частки у квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до платіжного доручення № 1248 від 20.09.2021 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 270 гривень (а. с. 1). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а. с. 2).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 15 861,94 гривня х 100 : 31 723,88 гривень = 50 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2 270 гривень х 50 % : 100 %= 1 135 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

З відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 10 116,47 гривень х 100 : 31 723,88 гривень = 31,89 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2 270 гривень х 31,89 % : 100 %= 723,90 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 15 861 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) гривня 94 (дев`яносто чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 10 116 (десять тисяч сто шістнадцять) гривень 47 (сорок сім) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 135 ( тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 723 (сімсот двадцять три) гривні 90 (дев`яносто) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства», , місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 09 лютого 2022 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька