Провадження 2/193/124/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Томинця О.В ,

при секретарі судового засідання Хомич Н.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: Обласне комунальне підприємство "Софіївське бюро технічної інвентаризації", про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

06.10.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_2 з вказаним позовом до відповідача Софіївської селищної ради, в обґрунтування якого вказав, що з 11 вересня 1984 року він працював у колгоспі ім. Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області, де також працювала його майбутня дружина ОСОБА_3 з якою з 1984 року вони стали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

В 1986 році за його заявою колгосп ім. Ульянова виділив на виплату в розстрочку йому у власність з ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому у 1986 році він та ОСОБА_3 зареєструвалися та стали проживати разомще з двома дітьми ОСОБА_3 .

В подальшому у них народилися спільні діти, сини, зокрема 09 червня 1988 року ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Після народження дітей, 27 квітня 1991 року між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб .

Зазначає, що після реорганізації колгоспу ім. Ульянова в КСП ім. Ульянова на початку 1996 року даний житловий будинок після сплати всіх коштів було передано йому у власність, але на жаль ніяких документів не збереглось. Оселившись в будинку разом з дружиною ОСОБА_6 та дітьми за власні кошти та власними силами зробили в ньому ремонт, відремонтували та збудували нові господарчі споруди. В подальшому вони завели власне господарство, розводили птицю та худобу, сплачували кошти за комунальні послуги та земельний податок.

Таким чином, ОСОБА_1 посилаючись на те, що він відкрито, добросовісно та безперервно з січня 1986 року володіє вищевказаним житловим будинком, просить суд право власності на нього за набувальною давностю.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

11 жовтня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче провадження.

26 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній та уточненій позовній заяві та просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, в тім направила до суду письмове клопотання про можливість розгляду справи за відсутності представника селищної ради, проти позову не заперечує.

Третя особа, обласне комунальне підприємство "Софіївське бюро технічної інвентаризації" належним чином повідомлене про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не забезпечило, заяву про розгляд справи без його участі суду не надавало.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що з 11 вересня 1984 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,розпочав трудову діяльність у колгоспі ім. Ульянова, відповідно до копії трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 (а.с.32).

Встановлено, що ОСОБА_1 належало право на земельну ділянку розміром 8,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у КСП ім. Ульянова села Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0266255 від 20 травня 1997 року (а.с.33).

Згідно довідки виконавчого комітету Софіївської селищної ради № 311 від 03.08.2021 громадянин ОСОБА_1 з 1986 року по 22 листопада 2012 року проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Софіївської селищної ради № 312 від 03.08.2021 в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але фактично не проживають (а.с.25).

На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт від 26.07.2021 та проведено оцінку майна на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7-21).

З довідки ОКП «Софіївське БТІ» від 27 липня 2021 року № 176, вбачається, що право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.6)

Відсутні відомості щодо реєстрації вказаного будинку і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 10.01.2022 за № 294024619 (а.с.84).

Позивач сплачує комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утриманням нерухомого майна, що підтверджується наданими до суду квитанціями (а.с. 36-37).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що у 2003 році вони оселилися по сусідству з родиною ОСОБА_1 , які вже тривалий час проживали по АДРЕСА_1 . У 2010 році трагічно загинула, дружина позивача ОСОБА_6 , а приблизно в період з 2013 по 2016 рік родина позивача виїхала з буинку та стала проживати у іншуму будинку в цьому ж селі.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких є визнання права.

Спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, тобто у повній мірі відновити порушене право особи, а тому в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту відновить її порушене право на майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

ІV. Висновок суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м. вартістю 128 136,00 гривень із господарськими спорудами: сарай, площею 23,2 кв.м.; вхід в погріб, площею 5,4 кв.м.; басейна, огорожа, хвіртка, ворота, за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Вимогу про стягнення з відповідача судового збору, який позивач поніс при зверненні до суду з цим позовом, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст. 41 Конституція України, 15, 16, 316, 321, 328, 344 ЦК України, ст.4,5, 6, 10, 213-215 ЦПК України, п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: Обласне комунальне підприємство "Софіївське бюро технічної інвентаризації", про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м., що позначений в технічному паспорті за літерою А-1, разом з господарськими будівлями та спорудами, що позначені в технічному паспорті: сарай Б, вхід у погріб В; басейна к, огорожа №1, хвіртка №2 та ворота №3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дані відповідача: Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, місце розташування: вул. Шкільна, 19, смт. Софіївка, Софіївського району Дніпропетровська область, 53100.

Дані третьої особи: Обласне комунальне підприємство "Софіївське бюро технічної інвентаризації", місце розташування: вул. Больнична, 78/8, смт. Софіївка, Криворізького району, Дніпропетровської області, 53100.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Томинець