Справа № 761/8554/21
Провадження № 2/761/935/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

04 березня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 12 986,66 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. було вчинено виконавчий напис №6815 про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 31 385,46 грн. та 850,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрила виконавче провадження №60800542.

В межах виконавчого провадження було звернуто стягнення на доходи позивача та відраховано із заробітної плати 12 986,66 грн..

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2020 року (справа №707/1665/20) виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як зазначає позивач, приватним виконавцем та АТ «Банк Форвард» грошові кошти набуті без достатньої правової підстави, а тому на підставі статті 1212 ЦК України мають бути стягнуті з відповідачів на користь позивача.

Ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Сторони не звертались до суду із клопотанням про проведення розгляду справи із викликом сторін.

АТ «Банк Форвард» після отримання копії позову з додатками власним правом не скористався, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

08 грудня 2021 року до суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на заявлені вимоги, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених до неї на тій підставі, що постанова про стягнення основної винагороди до суду оскаржена не була. Як зазначив приватний виконавець, у межах виконавчого провадження з боржника було стягнуто 15 319,16 грн. та розподілені наступним чином: 12 320,45 грн. - перераховано на рахунок АТ «Банк Форвард» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом; 998,71 грн. -основна винагорода приватного виконавця та 2000,00 грн. - витрати виконавчого провадження. Всього на рахунок приватного виконавця було перераховано 2 998,71 грн. А тому виконавець вважає, що грошові кошти не були набуті безпідставно так як є чинною постанова про стягнення основної винагороди та про звернення стягнення на заробітну плату боржника, таким чином кошти не можуть бути стягнуті на користь позивача.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про частковезадоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено судом, 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований за № 6815 за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 32 235,46 грн. та 850 грн. за вчинення нотаріального напису.

Виконавчий напис був пред`явлений до примусового виконання та 05.12.2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна відкрила виконавче провадження №60800543.

В межах зазначеного виконавчого провадження постановою від 26.02.2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1 .

Як зазначив приватний виконавець в постанові, здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% та користь стягувача, у першу чергу: витрати на проведення виконавчий дій у розмірі 2000,00 грн. перерахувати за реквізитами приватного виконавця; суму боргу перераховувати на користь стягувача у розмірі 32 235,46 грн.; основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3 223,55 грн. перерахувати на рахунок приватного виконавця. Також зазначено, що стягнення основної винагороди приватного виконавця здійснювати пропорційно у розмірі 10% до суми стягнення за виконавчим документом.

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 , за період з січня по грудень 2020 року за ВП №60800542 сплачені кошти в загальній сумі 12 986,66 грн.

Позивач не погодилась із виконавчим написом нотаріуса та звернулась до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.10.2020 року (справа №707/571/20) визнано виконавчий напис № 6815 від 19.11.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», таким, що не підлягає виконанню.

Рішення набрало законної сили.

Суду не було надано копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, приватний виконавець у відзиві зазначила, що після отримання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вона винесла постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Судом встановлено, що виконавчий напис рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 (провадження №61- 88св21), одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна у відзиві не заперечувала факту отримання коштів на виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким що не підлягає виконанню.

В той же час відповідач зазначала, що її дії були правомірними, оскільки не оскаржувались в судовому порядку.

Однак суд не може прийняти до уваги заперечення приватного виконавця, оскільки після визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачу мають бути повернуті всі кошти, які стягнуті на виконання такого виконавчого напису.

Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин щодо визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем та приватним виконавцем коштів в загальному розмірі 12 986,66 грн., примусово стягнутих на виконання виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18.

Позивач, звертаючись до суду з позовом просила солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача грошові кошти в сумі 12 986,66 грн. Однак варто зазначити, що діючим законодавством не передбачено солідарного обов`язку відповідачів по поверненню грошових коштів.

Крім того, враховуючи що суд не може вийти за межі заявлених позивачем вимог, суд вважає за можливе стягнути з АТ «Банк Форвард» на користь позивача грошові кошти в сумі 12 320,45 грн. (згідно з інформацією, наданою приватним виконавцем) та 666,21 грн. (що складає різницю між сумою, яка заявлена позивачем 12 986,66 грн. - сума, перерахованою на рахунок стягувача 12 320,45 грн.) з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, буд.105), приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (адреса: м.Київ, вул.Золотоустівська, буд. 55 оф.61, 62) про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 320 (дванадцять тисяч триста двадцять) гривень 45 копійок та 861,42 грн. судового збору.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 21 копійку та 46,58 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г.Притула