головуючий у суді І інстанції Лужецька О.Р.
провадження № 22-ц/824/2233/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь вартість матеріальної шкоди в розмірі 46 998 грн 88 коп., витрати на послуги експерта в розмірі 3 000 грн, та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 27 липня 2020 року він повернувся з заміського будинку до належної йому квартири АДРЕСА_1 та виявив сліди залиття квартири. Згідно акту комісії ЖЕД-4 від 28 липня 2020 року, залиття туалету, ванної кімнати та коридору квартири АДРЕСА_2 відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , яка належить відповідачу, по причині виходу з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири. Зазначав, що в наступні сім днів залиття квартири АДРЕСА_2 продовжувалось, у зв`язку із чим 3 серпня 2020 року комісією ЖЕД-4 було складено акт, згідно з яким залиття коридору квартири АДРЕСА_2 відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з виходом з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири. Відповідно до розрахунку складеного судовим експертом Яценко О.Ф. розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_1 внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 46 998 грн 88 коп.

Зазначав, що з вини відповідача було затоплено квартиру позивача, чим спричинено останньому майнову шкоду на суму 46 998 грн 88 коп., позивач поніс витрати на проведення будівельно-технічного дослідження в розмірі 3 000 грн, а також йому завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 50 000 грн.

Вказував, що в добровільному порядку відповідач не здійснив відшкодування причиненої позивачу матеріальної та моральної шкоди, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 4 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 46 998,88 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн, витрати, пов`язані з оплатою послуг експерта в розмірі 3000 грн та судовий збір в сумі 840,80 грн, а всього 55 839,68 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Никеруй Т.М. в інтересах АТ «Укратрансгаз» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що акт про залиття квартири є неналежним доказом, оскільки не підписаний позивачем та відповідач не був присутнім при складенні цього акту. Відповідач в суді першої інстанції звертав увагу на те, що позивач подав висновок будівельно-технічної експертизи з порушенням строку та порядку визначеного ст. 83 ЦПК України, а тому останній не підлягає долученню до матеріалів справи, однак судом першої інстанції вказане було проігноровано.

Вказує, що позивач не надав суду жодних доказів понесення ним моральних страждань, їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 26 квітня 2001 року серії НОМЕР_1 (а.с.18).

27 липня 2020 року позивачем було виявлено затоплення квартири АДРЕСА_1 . Факт залиття квартири підтверджується відповідним актом комісії ЖЕД-4 від 28 липня 2020 року.

Відповідно до акту комісії ЖЕД-4 від 28 липня 2020 року, залиття туалету, ванної кімнати та коридору квартири АДРЕСА_2 відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , по причині виходу з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири (а.с.13).

Позивач посилався на те, що після 28 липня 2020 року затоплення його квартири продовжувалось сім днів.

3 серпня 2020 року комісією ЖЕД-4 було складено акт, згідно з яким залиття коридору квартири АДРЕСА_2 відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з виходом з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_4 належить відповідачу на праві власності.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Саме така сума, на думку суду, є розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до акта про залиття квартири б/н від 28 липня 2020 року, затвердженого начальником ЖЕД-204 Василенко О.М., складеного комісією у складі майстра з технічного нагляду ОСОБА_2 , майстра з експлуатації ОСОБА_3 , слюсара-сантехніка ОСОБА_4 , в будинку АДРЕСА_5 сталось залиття туалету, ванної кімнати та коридору в зв`язку з виходом з ладу, самостійно встановленого бойлеру мешканцями квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до акта про залиття квартири б/н від 3 серпня 2020 року, затвердженого начальником ЖЕД-204 Василенко О.М., складеного комісією у складі майстра з технічного нагляду ОСОБА_2 , майстра з експлуатації ОСОБА_3 , слюсара-сантехніка ОСОБА_4 , в будинку АДРЕСА_5 залиття коридору квартири АДРЕСА_2 відбулось з квартири АДРЕСА_3 , в зв`язку з виходом з ладу, самостійно встановленого бойлеру мешканцями квартири АДРЕСА_3 .

За результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження №11-08/2020 від 1 вересня 2020 року судовим експертом Яценко О.Ф. розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_1 внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 46 998 грн 88 коп. (а.с.63-75).

Відповідач у відповідності до вимог цивільно-процесцального закону на спростування позовних вимог ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття квартири не є належним та допустимим доказом у справі, зводяться до незгоди представника відповідача із письмовими доказами.

Посилання скаржника на те, що позивач подав висновок будівельно-технічної експертизи з порушенням строку та порядку визначеного ст. 83 ЦПК України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції правильно вказав на те, що маючи сумніви щодо кваліфікації експертів та належності висновку як доказу, не погоджуючись із розміром шкоди та порядком його визначення відповідач не був позбавлений можливості надати свої докази на спростування даних такого висновку, або ж звернутись до суду із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, однак таким право не скористався ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір моральної шкоди на користь позивача судом першої інстанції визначено з урахуванням положень ст. 23 ЦК України. Відповідно до цієї статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого власник пошкодженої квартири вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін його звичного образу життя, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність підстав для відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, який позивач не оспорює.

За таких обставин, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експерта, обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Никеруй Т.М. в інтересах АТ «Укратрансгаз» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 жовтня 2021 року залишенню без змін,

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 4 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК. П. Приходько
С.О. Журба