Справа № 143/1100/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
27.01.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
представника позивача- адвоката Усатюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації речових прав та припинення права власності, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації речових прав та припинення права власності.
Позов мотивовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городниця Уманського району Черкаської області померла мати чоловіка позивачки - ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про смерть та зроблено відповідний актовий запис за №6 від 06.04.2011.
Весною 2012 року, майже відразу після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, чоловік позивачки ОСОБА_4 захворів і ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після його смерті заведена спадкова справа №205 за 2013 рік.
Позивачкою подано апеляційну скаргу на вказане рішення та постановою Вінницького апеляційного суду скасовано рішення Погребищенського районного суду від 17.06.2017 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
05.10.2020 Постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 24.09.2019 року - без змін.
Відтак позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить:
Стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 18.10.2021 відкрито провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с. 28).
04.11.2021 від представника позивачки адвоката Усатюк О.В. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою суду від 17.11.2021 (а.с. 42).
25.11.2021 підготовче судове засідання відкладено через клопотання відповідача.
01.12.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки адвоката Усатюк О.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 61).
21.12.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 27.01.2022 (а.с.70).
24.12.2021 від представника позивачки адвоката Усатюк О.В. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою суду від 28.12.2021 (а.с. 80).
В судовому засіданні представник позивачки- адвокат Усатюк О.В. позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 82).
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.
При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Таким чином, встановлені постановою Вінницького апеляційного суду від 14.09.2019 у справі №143/709/17 обставини мають преюдиціальне значення в вказаній справі. Із мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №665141 від 15.02.2007 була власником земельної ділянки площею 2,6999 га на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.
Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, за життя ОСОБА_3 складено наступні заповіти: 24.06.2004, 01.11.2005, 01.11.2005, 20.06.2007 та 24.06.2010.
Із спадкової справи №394/2001, заведеної державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 слідує, що 24.06.2010 остання склала новий заповіт, яким належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №665141 земельну ділянку розміром 2,6999 га, розташовану на території Андрушівського сільської ради, заповіла ОСОБА_4 .
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Як слідує із вказаної копії спадкової справи №394/2001, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_4 , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Доказів того, що ОСОБА_2 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не містить, так як і не містить постанови нотаріуса про відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, а спадщину після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в спадковій справі №205/2013, заведеної після смерті ОСОБА_4 , заявою про прийняття спадщини, однак, не отримала свідоцтво про право на спадщину.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 24.09.2019 скасовано рішення Погребищенського районного суду від 17.06.2017 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Андрушівської сільської ради про визнання права на спадкове майно у порядку спадкування відмовлено (а.с. 9-13).
05.10.2020 Постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 24.09.2019 року - без змін (а.с. 14-15).
Внесенні відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку порушують права та інтереси позивачки ОСОБА_1 , оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті чоловіка ОСОБА_4 .
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
У ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавець також зазначив, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №154/883/19 висловлений правовий висновок про те, що, викладаючи у новій редакції частину третю статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та визначаючи способи захисту порушених прав та інтересів особи в сфері реєстраційних правовідносин, якими є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав та судове рішення про скасування державної реєстрації прав, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Беручи це до уваги, суд виходить з того, що на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.06.2017 у справі №143/709/17 у відповідача виникло право приватної власності на спірну земельну ділянку, а державна реєстрація цього права за відповідачем, яка була здійснена 22.06.2017 на підставі вказаного рішення суду, створила презумпцію того, що саме відповідач є власником спірної земельної ділянки.
Як випливає із змісту ст. ст. 328, 346 ЦК України, наведений у ній перелік підстав припинення права власності не є вичерпним, і воно може бути припинене в інших випадках, встановлених законодавством, зокрема, у разі встановлення незаконності його набуття.
При ухваленні постанови від 24.09.2019, якою було скасоване рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.06.2017 у справі №143/709/17 Вінницький апеляційний суд, хоча й встановив незаконність набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку, не вирішував питання про припинення цього права власності та (або) про скасування державної реєстрації цього права, оскільки це виходило за межі судового розгляду у тій справі.
Відтак, суд приходить до висновку, що право власності може бути набуте неправомірно, при цьому факт цієї неправомірності як такий не тягне автоматичного припинення цього права (особливо з урахуванням презумпції наявності цього права, яка випливає з факту його державної реєстрації), якщо інше не встановлено безпосередньо законом або якщо рішення про припинення цього права не ухвалене судом.
Таким чином, у зв`язку із скасуванням рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.06.2017 у справі №143/709/17 право власності відповідача на спірну земельну ділянку підлягає припиненню як набуте неправомірно, а державна реєстрація цього права скасуванню, оскільки це порушує право власності позивачки на цю ж земельну ділянку.
З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.
Керуючись ст. 26,27 Закону України «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст.4, 15, 16, 1216-1218, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 28, 82,185, 177, 258, 259, 263, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , судові витрати в сумі 1816,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 04.02.2022.
Суддя