УХВАЛА

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 463/2001/19

провадження № 61-21082ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Личаківського районного суду Львівської області від 15 червня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення часток у майні, припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Личаківського районного суду Львівської області від 15 червня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином виконано вимоги процесуального закону щодо зазначення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга всупереч до вимог статті 392 ЦПК України не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження.

Так зі змісту касаційної скарги вбачається посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правових висновків Верховного Суду. Водночас, касаційна скарга містить посилання на інші порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які можуть трактуватися як інша підстава касаційного оскарження відповідно до переліку, вказаного в частині другій статті 389 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції не уповноважений на власний розсуд, виходячи зі змісту касаційної скарги, обирати підстави касаційного оскарження судових рішень. Верховний Суд зобов`язаний розглядати касаційну скаргу в межах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, проте, не може залишити поза увагою доводи касаційної скарги, які стосуються підстав касаційного оскарження, на які чітко не посилається скаржник.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Личаківського районного суду Львівської області від 15 червня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш