Справа № 211/6828/21
Провадження № 2/211/1391/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі: Мариненко Е.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

за відсутності: відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 13.05.2002.

У будинку зареєстровані позивач, його колишня дружина ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі, та немонолітній діти позивача. З червня 2020 року відповідач виявила бажання розучитися з позивачем та пішла з сім`ї у невідомому напрямку, забравши всі свої особисті речі. Пізніше позивачу стало відомо, що остання перебуває у Польщі та наміру повертатися не має. За вищевказаною адресою відповідач не проживає з цього часу, участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів не приймає.

Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі, в подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 у судовому засідання підтвердив факт того, що ОСОБА_2 більше року за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та не з`являється.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11, 13 копії договору міни від 13.05.202002, витягу з державного реєстру, довідки КП «КРБТІ» ДОР»).

Згідно довідки у вищевказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 7 копія довідки).

У матеріалах справи міститься Акт від 13.10.2021 (а.с. 12), складений мешканцями сусіднього будинку, підтверджений уповноваженим квартального комітету № 33 ОСОБА_4 , із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не мешкає більше року.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Наявність реєстрації ОСОБА_2 у житловому будинку за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у будинку АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даному будинку у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме спірним житловим будинком з господарськими спорудами, розташованим за вищевказаною адресою, у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад одного року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко