Провадження №: 2-н/755/62/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,-

у с т а н о в и в :

ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2021 року цивільну справу № 753/24328/21 за заявою ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, встановлено, що справа підлягає передачі за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Параграфом 3 «Територіальна юрисдикція (підсудність)» Глави 2 «Цивільна юрисдикція» ЦПК України не встановлено визначення поняття «загальна підсудність».

Відтак, за загальними правилами щодо підсудності встановленими ст. ст. 27-30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту заяви убачається, що заявник просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію, яка поставляється до квартири АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва, тому справа підсудна місцевому суду за місцем знаходження вказаного нерухомого майна.

Передача справи на розгляд Дарницького районного суду м. Києва за викладених обставин не є спором між судами про підсудність, оскільки справа з Дарницького районного суду м. Києва до Дніпровського районного суду м. Києва передана в порядку ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем реєстрації боржника, однак до правовідносин пов`язаних з нерухомим майном застосовуються норми виключної підсудності відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 368/352/18 зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, як зазначено у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до спорів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання зобов`язань стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Крім того, у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені статтях 27-29 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу електричної енергії, які надавалися заявником по квартирі АДРЕСА_1 , має пред`являтися за місцем знаходження цього нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За змістом ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином встановлено, що заява була подана з дотриманням правил підсудності, спір виник з приводу нерухомого майна, оскільки надання комунальних послуг нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема квартирою АДРЕСА_1 , яка відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Києва розташована в Дарницькому районі міста Києва, що виключає можливість розгляду заяви Дніпровським районним судом м. Києва, відповідно приписів ч. 1 ст. 30 ЦПК України, у зв`язку з чим матеріали справи необхідно передати для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю за місцем знаходження нерухомого майна де боржнику надаються послуги з постачання електричної енергії.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 260 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Цивільну справу № 753/24328/21 (Провадження № 2-н/755/62/22) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу передати за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.02.2022 року.

Суддя