КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 377/294/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3021/2022 Головуючий у суді першої інстанції - Теремецька Н.Ф. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Верланов С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 13 вересня 2021 року та на додаткове рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Славутицького міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати подачі позовної заяви до суду та на весь час тривання інвалідності, у розмірі 1/6 частини доходів платника аліментів щомісяця.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона та ОСОБА_2 29.07.1995 року уклали шлюб. Під час перебування у шлюбі позивач отримала інвалідність 2 групи по зору (загальне захворювання), довічно, тому за станом здоров`я потребує значних витрат на лікування, яких їй не достатньо також зазначала, що на даний час працює, однак коштів, які вона отримує не достатньо для виховання спільної дитини.

Відповідач отримує значну заробітну плату, на утриманні інших осіб не має, тому має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу відповідно до ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України.

За вказаних обставин, звернулася до суду з даним позовом, який просила задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13.09.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 94-96).

Додатковим рішенням Славутицького міського суду Київської області від 27.09.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4100 грн. (а.с. 107-110).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та додаткове рішення і ухвалити нове, про задоволення позову.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до законодавства право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, при цьому, відповідач має змогу надавати таку допомогу. Також зазначає, що отримуваної пенсії не достатньо для життя та постійного лікування.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з неї витрати на правову допомогу, оскільки відповідно до законодавства вона звільнена від сплати судових витрат (а.с. 119-120).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 135-136).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 137).

02.12.2021 до Київського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення і додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29.07.1995 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 112 (а.с. 3).

Згідно з довідною медико-соціальної експертної комісії серії КИО-І №186284 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом другої групи з 01.01.2005 року довічно, причина інвалідності: інвалід з дитинства по зору, та є непрацездатною в звичайних умовах (а.с. 5).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , виданого 12.02.2015 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує пенсію по інвалідності, друга група з дитинства, довічно.

Згідно з довідкою №219, виданою 09.09.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію по інвалідності з 26.09.1991 року. Розмір пенсії за період з січня 2021 року по вересень 2021 року становить: січень 2021 року - 2100 грн., лютий 2021 - 2100 грн., березень 2021 року - 2287,30 грн., квітень 2021 року - 2287, 30 грн., травень 2021 року - 2287, 30 грн., червень 2021 року - 2287,30 грн., липень 2021 року - 2300,30 грн., серпень 2021 року - 2300,30 грн., вересень 2021 року - 2300,30 грн. Загальний розмір пенсії, отриманої ОСОБА_1 в період з січня 2021 року по вересень 2021 року становить 20250, 10 грн (а.с. 68).

Як вбачається з довідки №64 від 15.04.2021 року, виданої ВП «Атомремонтсервіс» ДП «НАЕК «Еенергоатом», ОСОБА_2 працює у ВП «Атомремонтсервіс» з 03.06.2002 року на посаді електрослюсаря 6 розряду. За період з квітня 2020 року по березень 2021 року заробітна плата складає 369 197, 20 грн. (а.с. 6).

За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із частинами третьої, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача становить більше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, в позовній заяві позивачка зазначала, що на даний час вона працює, однак коштів, які вона отримує їй не вистачає. Проте, на підтвердження указаного позивачкою не надано належних доказів.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі, вищому за прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому враховуючи також власні пояснення позивача про те, що вона працює, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні статті 75 СК України.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують. При цьому, такі доводи є аналогічними тим, що зазначені у позові, яким суд надав правомірну оцінку. Додані ж до апеляційної скарги нові докази, не були предметом розгляду та оцінені судом першої інстанції , а відтак не можуть бути прийняті й судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4100 грн., слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Отже, на підставі вище зазначеного позивач звільнена від сплати судового збору.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1544цс17 - сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 , а в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують понесення ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, обсяг наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості, суд зробив обґрунтований висновок про стягнення з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у заявленому та підтвердженому належними доказами розмірі, який є цілком обґрунтованим та співмірним з наданою правовою допомогою.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення та додаткового рішення суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також просить здійснити розподіл судових витрат, зокрема, стягнути з позивачки понесені ним витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду в розмірі 1500 грн.

На підтвердження понесених витрат відповідачем надано: договір про надання правової допомоги від 16.11.2021 року, додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 16.11.2021 року, розрахунок оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 26.11.2021 року, квитанцію №26/11/21 від 26.11.2021 року про оплату правової допомоги.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, та з огляду на відмову у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн.

Водночас, слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 13 вересня 2021 року та додаткове рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНГКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

С.М. Верланов