печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6840/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі Дибі І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 67916939 з виконання виконавчого листа, виданого 13 грудня 2021 року Печерським районним судом м. Києва у справі 757/38771/17-ц,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до суду надійшло вказане подання, в якому приватний виконавець вказує, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 67916939 з примусового виконання виконавчого листа № 757/38771/17 від 13 грудня 2021 року, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у загальному розмірі 56 485 309,30 грн.

Зауважує, що незважаючи на здійснені заходи примусового виконання, борг за рішенням суду не погашений.

Посилаючись на те, що вжиті ним заходи не призвели до виконання судового рішення, а також на те, що на його виклики боржник двічі не з`явився та про причини неприбуття не повідомив, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Олефір О.О. просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме до квартири АДРЕСА_1 .

04 жовтня 2022 року на підставі розпорядження керівника апарату від 29 вересня 2022 року, у зв`язку із заявленим 22 вересня 2022 року суддею Матійчук Г.О. самовідводом, здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено суддю для розгляду справи та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Від приватного виконавця до суду надійшло клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Отже, наведені законодавчі норми передбачають можливість примусового проникнення до житла боржника - фізичної особи, при виконанні судових рішень, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла такого боржника. Державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, наведені положення також свідчать про те, що законодавець передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, і факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, про що до подання додані належні докази.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права, під час прийняття враховує, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Обґрунтовуючи необхідність у примусовому проникненні до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 , виконавцем у поданні зазначено про те, що вжиті ним заходи на виконання судового рішення не призвели до жодних результатів, а саме боржник не з`являвся за викликами до виконавця, про що виконавцем складено відповідні акти.

Отже, приватним виконавцем в обґрунтування необхідності (надання судом дозволу) примусового проникнення до житла - квартири АДРЕСА_1 , зазначено про ігнорування його сповіщень боржником.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.

При цьому, неявка боржника без поважних причин за викликом виконавця, надає право останньому звернутися до суду і вимогами про застосування до нього приводу (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження») чи тягне за собою накладення штрафу (ст. 188-13 згаданого Закону), однак не надає можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи, оскільки жодним чином не свідчить про відсутність добровільної згоди особи, яка ним володіє.

Разом з тим, доказів того, що боржнику було вручено виклики державного виконавця від 19 чи 31 січня 2022 року суду не надано.

Крім того, до подання не долучено копії повідомлення про вручення вказаних викликів ОСОБА_1 або про відмову його від отримання виклику чи повернення поштового відправлення до приватного виконавця з певних причин.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Олефіром О.О., не надано жодного підтвердження про здійснення конкретних процесуальних дій для реального виконання судового рішення виконавчого листа та застосування до боржника дієвих заходів для виконання судового рішенняв справі 757/38771/17-ц, і належних та допустимих доказів того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання, та не надав добровільно, за власною згодою, можливість проникнути до свого житла.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні подання необхідно відмовити з огляду на його необґрунтованість.

Керуючись ст. 18,19,22 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.ст. 260, 261, 439 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 67916939 з виконання виконавчого листа, виданого 13 грудня 2021 року Печерським районним судом м. Києва у справі 757/38771/17-ц - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Л. Бусик