№2-з/756/48/22
УХВАЛА

14 лютого 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участі секретаря - Демченко І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями судова справа визначена судді Оболонського районного суду м. Києва Банасько І.М.

При цьому, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено в підготовче судове засідання.

31.01.2022 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення зустрічного позову.

У зв`язку з хворобою судді Оболонського районного суду м. Києва Банасько І.М., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 року заява про забезпечення позову визначена судді Оболонського районного суду м. Києва Шевчуку А.В.

В своїй заяві представник заявника вказує, що ОСОБА_1 заперечуючи проти первісного позову 25.01.2022 року подала зустрічну позовну заяву із вимогами до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, з метою забезпечення зустрічного позову в справі про визначення місця проживання дитини просила зобов`язати батька ОСОБА_3 на час розгляду справи повернути дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попереднім місцем проживання разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту вказаних статтей вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна зобов`язувати (забороняти) вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що первісний позов ініційовано батьком дитини ОСОБА_3 з вимогами до матері щодо місця проживання дитини, при цьому, на даний час, питання про прийняття зустрічного позову матері дитини ОСОБА_1 не вирішено.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, ініційований представником ОСОБА_1 вид забезпечення зустрічного позову, питання прийняття якого, на даний час не вирішено, фактично є наміром вирішення можливого спору, щодо місця проживання дитини поза межами судового засідання без встановлення реальних обставин та з`ясування підстав таких вимог, відповідних висновків компетентного органу у справах дітей та сім`ї, що суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників даного процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Ч. 10. ст. 150 ЦПК України не допускає вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Керуючись, ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Шевчук