Справа № 510/807/19
Провадження 2/510/119/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина України - ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянина України ОСОБА_2 ; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради від 22.05.2018р. № 1539; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія довідки КП «Ренійське БТІ» від 18.10.2018р. № 424; копія договору купівлі продажу від 25.06.1998р.; копія державного акту на право на земельну ділянку серії ЯМ № 169727; копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 24.10.2019р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2018 р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.12.2021р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . За життя їй належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 , на підставі купівлі продажу від 25.06.1998р. та земельна ділянка площею 0,0699 га, на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯМ № 169727. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги був її син ОСОБА_2 . У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, він прийняв спадщину з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, позивач проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 про що свідчить довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 22.05.2018р. Таким чином, прийняв спадщину та не заявив про відмову від неї. Однак, за не встиг її оформити юридично.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . За йому належало: житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0699 га, які він прийняв фактично після смерті матері ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач ОСОБА_1 у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця (як спадкоємець за законом) звернувся до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає.

Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті ОСОБА_2 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємців які б мали обов`язкову частку у спадщині немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 був є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_3 її син ОСОБА_2 прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 подав до нотаріусу заяву про прийняття спадщини після його смерті, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовані постанови нотаріусу, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0699 га, кадастровий номер :02:003:0300, яка розташована по АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков