Справа № 727/39/22
Провадження № 4-с/727/6/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.

при секретарі Желик І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Поляк П.П., на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно- Західного Міжрегіонального Управління МЮ України Антонюка Андрія Георгійовича

В С Т А Н О В И В:

05.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою. Посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №57519215, що включає 3 виконавчих провадження:

-виконавче провадження №54885937 з примусового виконання виконавчого листа №727/4714/17 виданого 29.09.2017 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу 339822,67 доларів США, судового збору - 8960,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 20250,00 грн.

-виконавче провадження №57496878 з примусового виконання виконавчого листа №723/183/18 виданого 03.09.2018 р. Сторожинецьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики у розмірі 250 тис. дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 р. становить 6517500 грн; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на оплату судового збору у розмірі 8810 грн.

-виконавче провадження №59658211 з примусового виконання виконавчого листа №723/419/19 виданого Сторожинецьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 12.11.2007 року у сумі 28000000 (двадцять вісім мільйонів) євро, а також судового збору у розмірі 9605,00 грн.

12 жовтня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюком А.Г., в межах виконавчого провадження №54885937, винесено постанови про опис та накладення арешту на майно боржника, а саме земельні ділянки за кадастровими номерами :02:001:0063 площею 0,1057 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та :02:001:0065 площею 0,1059 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства розміщені в с.Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області.

З метою визначення вартості описаного майна постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюка А.Г. від 03 листопада 2021 року залучено Товариство з обмеженою відповідальності «Реноме Груп» (далі -ТОВ «Реноме Груп» у якості суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у виконавчому проваджені №54885937.

За результатами проведеної оцінки, ТОВ «Реноме Груп» складено звіти про експертну грошову оцінку вартості майна, відповідно до яких:

-ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0063 площею 0,1057 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства розміщеної за адресою .Тисовець Сторорожинецького району Чернівецької області становить 86 400 (вісімдесят шість тисяч чотириста) гривень без ПДВ;

- ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером "324589700:02:001:0065 площею 0,1059 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства розміщеної за адресою Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області становить 86 400 (вісімдесят шість тисяч чотириста) гривень без ПДВ;

Вважає, що дії державного виконавця в частині визначення вартості майна боржника ОСОБА_3 є неправомірними, оскільки звіти про оцінку земельних ділянок складені з порушенням норм нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення оцінки майна та не відображають дійсну ринкову вартість земельних ділянок. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що державний виконавець Антонюк А.Г. направляв повідомлення боржнику про надання доступу до нерухомого майна, що підлягає оцінці. Отже суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ "Реноме груп" не мав вільного доступу до об`єктів дослідження.

З чого вважає, що ринкова вартість об`єктів оцінки визначено з грубим порушенням процедури оцінювання нерухомого майна, що унеможливлює використання складених звітів про оцінку майна з метою, зазначеною у звітах.

Посилаючись на наведене та норми законодавства просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-За`хідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюка Андрія Георгійовича в частині визначення вартості належних ОСОБА_1 земельних ділянок за кадастровими номерами :02:001:0063 площею 0,10597 га та :02:001:0065 площею 0,1059 га та зобов`язання його провести повторну оцінку майна.

10.02.2021 року до початку судового засідання представник скаржника подав до суду заяву про уточнення вимог скарги , в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-За`хідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюка Андрія Георгійовича в частині визначення вартості належних ОСОБА_1 земельних ділянок за кадастровими номерами :02:001:0063 площею 0,10597 га та :02:001:0065 площею 0,1059 га та скасувати звіти про експертну грошову оцінку вартості майна від 06.11.2021 року складені ТОВ "Реноме груп" щодо визначення ринкової вартості земельних джілянок закадастровим номером :02:001:0063 площею 0.1057 га , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства , розміщеної в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області та земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0065 площею 0.1059 га, цільове призначення - для вденння особистого селянського господарства , розміщеної за адресою с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області.

Ухвалою суду від 05.01.2022 року провадження за скаргою було відкрито та призначено скаргу до судового розгляду. Одночасно було запропоновано державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати відзив.

02.02.2022 року представник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області в Південно- західного міжрегіонального управління юстиції заперечує та просить відмовити в повному обсязі у задоволені скарги. Вказує, що при здійсненні виконавчих дій керувався нормами ЗУ «Про виконавче провадження, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Скаржник ОСОБА_5 та представник скаржника Поляк М.В. надіслала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності , вимоги скарги підтримала.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції у судове засідання не з`явився.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази провадження, суд, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають

право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з поданої до суду скарги, стягувач по виконавчому провадженню вважає, що його права були порушені у зв`язку з складенням звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки, площею 0,1057га за кадастровим номером :002:0010063 та 0.1059га за кадастровим номером :002:0010065 за адресою с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, проведеним ТОВ «Реноме груп», яким визначено вартість земельних ділянок у розмірі 86400 (вісімдесят шість тисяч чотириста ) гривень кожної.

Судом були встановлені наступні фактичні обставини справи:

Так, на виконанні у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюка А.Г. перебуває зведене виконавче провадження №57519215 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 339822.67 дол США, судового збору - 8960,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 20250,00 грн.; про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики у розмірі 250 тис. дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 р. становить 6517500 грн; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на оплату судового збору у розмірі 8810 грн; про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 12.11.2007 року у сумі 28000000 (двадцять вісім мільйонів) євро, а також судового збору у розмірі 9605,00 грн.

12 жовтня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюком А.Г., в межах виконавчого провадження №54885937, винесено постанови про опис та накладення арешту на майно боржника, а саме земельні ділянки за кадастровими номерами :02:001:0063 площею 0,1057 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та :02:001:0065 площею 0,1059 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства розміщені в с.Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області.

У подальшому, 03 листопада 2021 року виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Реноме груп» та зобов`язано Товариство надати письмовий звіт з питань початкової дійсної вартості описаного майна зазначених вище земельних ділянок.

06.11.2021 року ТОВ «Реноме груп» склало звіти про експертну грошову оцінку вартості земельних ділянок, площею 0,1059 га за кадастровим номером:02:001:0065 та площею 0,1057 га кадастровий номер :02:001:0063 за адресою с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області

Як вбачається із складених резюме до Звітів огляд об`єктів проводився обраним методичним порівняльним підходом: зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок.

Вказаний звіт було надіслано стягувачу та боржнику про результати проведеної ТОВ «Реноме Груп». Скаржник ОСОБА_1 одержав зазначене повідомлення 11 грудня 2021 року, що підтверджується дослідженими судом витягами з матеріалів виконавчого провадження.

Столярчук 17.12.2021 року захворів, що підтверджується копією результату аналізу ( а.с.145)

Даючи оцінку аргументам стягувача-скаржника, що були викладені ним у поданій до суду скарзі, суд враховує таке:

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (Стаття 3 Закону).

Перелік заходів примусового виконання наведено у ст. 10 вказаного Закону. Зокрема, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" №6 від 07.02.2014 року надано роз`яснення, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12.07.2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Так, державним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження призначено суб`єкта оціночної діяльності, яким проведено оцінку земельної ділянки та складено звіт про оцінку майна.

Стягувач у скарзі посилається на порушення процедури проведення оцінки, зокрема, на той факт, що оцінювачем не було здійснено безпосередньо огляду земельних ділянок, а відтак вважає дії виконавця неправомірними, а звіти протиправними.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Отже, учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10 та частина перша статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно п. 16 Національних стандартів №1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу грунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 53 зазначеного стандарту передбачено, що незалежно від обраних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі.

Відповідно до пп. 10 абзацу 2 п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, серед іншого, містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

В разі невиконання всього вище вказаного - експертна оцінка ринкової вартості нерухомого майна є недійсною.

Відповідно до п. 19 Постанови КМУ №1442 від 28 жовтня 2004 року «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур: збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об`єктів порівняння.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна ( порівняльного), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, №914/881/17 від 13.09.2018 року

Суд вважає, що у звіті про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки кадастровий номер :002:0010063, площею 0.1059га та кадастровий номер :002:0010065 площею 0,1057га за адресою с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області від 06.11.2021 року оцінювачем не наведено достатніх мотивів про неможливість особистого огляду об`єкта дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що експертні оцінки ринкової вартості земельних ділянок складені з порушенням встановлених законодавством вимог.

Разом із тим, аналіз ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і боржник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

З витягів з матеріалів виконавчого провадження №57519215 судом встановлено, що дії державного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням ч.ч.1-3,5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас суд враховує, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, приватний виконавець діяв відповідно до положень Закону України«Про виконавчепровадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Судом установлено, що скаржником не заявлялася вимога про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності, натомість матеріали справи свідчать, що дії державного виконавця щодо визначення ціни майна відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, п.18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга - обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 81, 247, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Поляк П.П., на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно- Західного Міжрегіонального Управління МЮ України Антонюка Андрія Георгійовича задовольнити частково.

Визнати недійсною оцінку майна, згідно зі звітом ТОВ «Реноме груп» від 06.11.2021 року про оцінку майна: земельної ділянки кадастровий номер :002:0010063, площею 0.1059га та кадастровий номер :002:0010065, площею 0,1057га за адресою с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Танасійчук Н.М.