КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ

Справа № 755/15217/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/3807/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О. 22 листопада 2021 року, повний текст ухвали складений 25 листопада 2021 року, за клопотанням ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Козівська селищна рада про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Козівська селищна рада про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи - задоволено частково.

Призначено судово-психологічної експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

На розгляд експертів поставлено наступні питання:

1. Визначити прихильності дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кожного з батьків з урахуванням її віку та психічного розвитку?

2. Чи вплине зміна місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (передача цієї дитини на проживання від матері до батька) на її психологічний стан?

3. Чи є наявним психологічний вплив з боку матері - ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно приймати рішення та висловлювати власну думку щодо визначення свого місця проживання з одним із батьків та щодо прихильності дитини до одного із батьків?

4. Які відриті та які приховані побажання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо місця проживання з кожним із батьків?

5. Чи здатен кожен із батьків дитини: мати й батько за своїми індивідуально-психологічними властивостями створити оптимальні умови для розвитку та виховання дитини, дбайливо ставитись як до матеріальних, так і до емоційних потреб дитини? Якщо так, тоді хто з батьків здатен створити більш сприятливі умови для розвитку дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність згідно зі ст.ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Провадження у справі зупинено до проведення судово-психологічної експертизи.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга. Представник позивача вважає вказану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає про те, що ОСОБА_3 своєї згоди на її психологічне обстеження не надавала та не надає, а тому дії суду першої інстанції щодо призначення судово-психологічної експертизи у даній справі є доволі свавільними.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Незвінський Д.Я. підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Простибоженко О.С. заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають ухвалу суду законною і обґрунтованою, просили залишити її без змін

Третя особа - Козівська селищна рада свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Таким чином, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справ вбачається, що позивач ОСОБА_1 в жовтні 2020 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею. Позов мотивний найкращими інтересами спільної дитини сторін та вчинення відповідачем перешкод щодо вільного виїзду дитини за межі України для відпочинку на нетривалий строк /т.1 а.с.1-6/.

Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою призначено підготовче судове засідання, яке наразі ще триває.

Відповідач ОСОБА_2 в березні 2021 року подав зустрічний позов про зміну (визначення) місця проживання малолітньої дитини, в якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним /т.1 а.с.100-107/.

Позов мотивований найкращими інтересами спільної дитини сторін та вчиненням позивачем дій направлених на перешкоджання йому у вільному спілкуванні з дитиною.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 24 червня 2021 року зустрічний позов прийнятий до розгляду разом з первісним /т.1 а.с.134/.

З протоколу судового засідання від 20 липня 2021 року вбачається постановлення судом ухвали вислухати думку дитини /т.1 а.с.231/.

В судовому засіданні 22 листопада 2021 року стороною відповідача заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи.

На вирішення експертів просив поставити наступні питання:

1) Яке відношення кожного з батьків до дитини, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 .?

2) Яке відношення дитини до кожного з батьків, а саме ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .? до кого з батьків більш прихильна дитина? Як проявляється прихильність до кожного з батьків?

3) Чи є позитивним сприйняття дитиною ОСОБА_3 сім`ї, в якій вона проживає на даний час?

4) Чи спроможна дитина ОСОБА_3 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуальних психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї, виявляти прихильність до когось з батьків?

5) Якщо «так», то з ким із батьків, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів дитини, краще проживати дитині ОСОБА_3 з точки зору її психологічного комфорту та здоров`я ? Які явні та приховані бажання дитини - ОСОБА_3 щодо проживання з кожним з батьків? З ким із батьків дана дитина бажала б постійно проживати?

6) Який вплив кожного з батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розвиток дитини ОСОБА_3 .?

7) Чи вплине, а якщо «так», то яким чином, зміна місця проживання дитини ОСОБА_3 на її психологічний стан?

8) Які індивідуально-психологічні особливості має мати - ОСОБА_1 .?

9) Який характер виховної поведінки матері - ОСОБА_1 у відношенні до дитини ОСОБА_3 .?

10) Які індивідуально-психологічні особливості має батько - ОСОБА_2 .?

11) Який характер виховної поведінки батька - ОСОБА_2 у відношенні до дитини ОСОБА_3 .?

12) Чи є наявним психологічний вплив з боку матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3 самостійно приймати рішення та висловлювати власну думку щодо визначення свого місця проживання з одним з батьків та щодо прихильності дитини до одного з батьків?

13) Чи є доцільним в інтересах дитини ОСОБА_3 зменшення контактів з батьком ОСОБА_2 , з урахування її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку?

14) Чи є доцільним в інтересах дитини ОСОБА_3 зменшення контактів з матір`ю - ОСОБА_1 , з урахування її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку?

15) Чи наявні у дитини ОСОБА_3 ознаки синдрому відчуження від одного з батьків?

16) Якщо «так», то чиї дії зумовили його наявність?

17) Які можна зробити висновки щодо того, хто з батьків сприяє кращому розвитку дитини, виходячи з результатів психологічного дослідження?

Проведення експертизи відповідач просив доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз /т.2 а.с.106-110/.

Вказане клопотання розглянуто в судовому засіданні, сторона позивача категорично заперечувала щодо його задоволення.

Ухвалою суду клопотання задоволено частково, призначено судово-психологічну експертизу, судом на вирішення експертів поставлені наступні питання:

1. Визначити прихильності дитини ОСОБА_3 до кожного з батьків з урахуванням її віку та психічного розвитку?

2. Чи вплине зміна місця проживання дитини, ОСОБА_3 (передача цієї дитини на проживання від матері до батька) на її психологічний стан?

3. Чи є наявним психологічний вплив з боку матері - ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 на дитину - ОСОБА_3 самостійно приймати рішення та висловлювати власну думку щодо визначення свого місця проживання з одним із батьків та щодо прихильності дитини до одного із батьків?

4. Які відкриті та які приховані побажання дитини ОСОБА_3 щодо місця проживання з кожним із батьків?

5. Чи здатен кожен із батьків дитини: мати й батько за своїми індивідуально-психологічними властивостями створити оптимальні умови для розвитку та виховання дитини, дбайливо ставитись як до матеріальних, так і до емоційних потреб дитини? Якщо так, тоді хто з батьків здатен створити більш сприятливі умови для розвитку дитини, ОСОБА_3 .?

Ухвала суду мотивована тим, що під час вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини необхідно брати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а тому з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи суд дійшов висновку, що необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право.

В порядку ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 161 СК України Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Положеннями ч.ч. 4-6 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В силу ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ч. 5 вищевказаної статті суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов'язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

В силу ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно ч.1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу (п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України).

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст. 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновки органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2022 року у справі № 761/43925/19 наведений аналіз доводів клопотання про призначення судово-психологічної експертизи у справі щодо визначення місця проживання дитини, зокрема, вказано на відсутність належного обґрунтування об`єктивної неможливості розгляду справи без спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини справи неможливо. Натомість встановлені обставини справи, а також аналіз статті 161 СК України, не дають підстав для висновку, що для вирішення спору були необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити обставини справи було неможливо.

Також вказано на те, що висновки Верховного Суду в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 не свідчать про необхідність призначення судово-психологічної експертизи, а наголошують на обов`язку судів враховувати психологічний стан дитини, що було встановлено судами під час розгляду справи.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.

З наведених обставин справи вбачається, що предметом спору є визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто на час розгляду справи дитина досягла віку тринадцяти років, а отже є такою, яка може висловити свою думку і має бути вислухана при вирішенні між батьками. До того ж судом першої інстанції вже прийнято відповідну ухвалу.

Також на виконання положень ст. 19 СК України до участі в розгляді справи залучений орган опіки та піклування, який має подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

А отже вказані питання будуть досліджуватись компетентним органом, при цьому сторони мають право подати достовірні дані щодо свого матеріального стану, участі у вихованні дитини, характеристики та інші дані. Натомість призначення судом ще одного експертного дослідження психологічного стану дитини призведене до додаткового психологічного навантаження на неї, при наявності необхідності її участі при складенні висновку органом опіки та піклування та висловлення власної думку у суді.

Не вбачається доцільними і призначення експертного психологічного дослідження обох сторін у справі, про необхідність якого свідчить визначене судом питання № 5.

Також суду слід враховувати тривалість розгляду справи, додержання розумності строків її розгляду, так як процедура проведення експертизи є тривалою, наразі вік дитини становить тринадцять років, а з досягненням чотирнадцяти років вона набуває право самостійно приймати рішення щодо визначення свого місця проживання.

Отже наліз наведених положень СК України та ЦПК України, не дають підстав для висновку, що для вирішення спору у даній справі необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити обставини справи було неможливо.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доцільність призначення у справі експертизи.

Ухвала суду про призначення експертизи зумовлює зупинення провадження у справі, про що вказано і в оскаржуваній ухвалі, а отже ця ухвала є такою, що перешкоджає подальшому розгляду справи.

В порядку п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1ст 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, викладені стороною позивача доводи знайшли своє підтвердження і дають підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

А.М. Андрієнко

Повний текст постанови складений 10 лютого 2022 року.