Номер провадження: 22-ц/813/1956/22
Номер справи місцевого суду: 495/7588/15-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Сєвєрової Є.С.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У жовтні 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Білгород-Дністровського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою судді Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків апеляційної скарги,а саме для сплати судового збору.

Копія вказаної ухвали 17 грудня 2020 року була направлена ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулося не врученим з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 7-8 т.2).

Апеляційним судом було направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України, щодо доступу до персональних даних. З наданої відповіді вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.39-40 т.2).

Апеляційним судом 07 липня 2021 року було повторно направлено вказану ухвалу суду на вищевказану адресу апелянта, проте поштове відправлення повернулося не врученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 44-45 т.2).

Також, апеляційним судом 25 листопада 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків (а.с. 48 т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_1 до апеляційного суду заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження не надав, не цікавився рухом своєї апеляційної скарги та у встановлений строк, недоліків апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувшись до суду з апеляційною скаргою ще 18 листопада 2020 року, не виконав вимоги ухвали, якою апеляційна скарга була залишена без руху та не цікавився її рухом, що приводить до висновку про затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами, що унеможливлює розглянути справу, у передбачені Цивільним процесуальним кодексом строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається особі, що її подала.

Враховуючи, що недоліки апеляційної скарги, у встановлений строк не усунуті, апеляційна скарга підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 357 ЦПК України.

Оскільки, ОСОБА_1 до вказаного в ухвалі строку недоліки не усунув, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Одночасно апелянту роз`ясняється, що повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_1 знову звернутися до суду, однак вже з виправленою апеляційною скаргою нарішення Білгород-Дністровського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року, для розгляду в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України, су,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий ________________О.С. Комлева

Судді ________________С.М. Сегеда

________________Є.С. Сєвєрова