Провадження № 2/337/35/2022
ЄУН № 337/2054/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді - Ширіної С.А.,
за участю секретаря - Бикової С.Б.,
Відповідно до умов договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит , плату за кредит , інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» та договором, згідно з графіком погашення.
Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 13.11.2006 р. сторони погодилися, що позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів , комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок № НОМЕР_3 в АКІБ «УкрСиббанк».
21.10.2005 р. в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору між АКІБ «УКРСИББАНК»(поточне найменування АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 60-27-К/Р/П, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором у повному обсязі , що виникли з кредитного договору №60-27-К/Р від 21.10.2005 р. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник , зокрема , за повернення основної суми боргу , відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків , за сплату пені й інших штрафних санкцій, обумовлених у вищевказаному кредитному договорі.
Ухвалою судді від 11.05.2021 року по вказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання з викликом сторін.
Ухвалою суду від 21.12.2021 року підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення .
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не прибули за невідомими суду причинами, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином за останнім відомим суду місцем проживання шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Повідомлень щодо поважності причин їх відсутності, заяв про слухання справи за їх відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідачі не з`явились в судове засідання без поважаних причин.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В судові засідання призначені на 02.12.2021 р., 21.12.2021 р. представником відповідача було подано заяви про відкладення судового засідання , для надання можливості сторонам врегулювання спору мирним шляхом, у зв`язку з тим , що відповідачем подано заяву про реструктуризацію кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до умов договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит , плату за кредит , інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» та договором, згідно з графіком погашення.
Відповідно до п. 4.1 Договору - позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.
Відповідно до додаткової угоди№1 до кредитного договору від 13.11.2006 р. сторони погодилися, що позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів , комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок № НОМЕР_3 в АКІБ «УкрСиббанк».
21.10.2005 р. в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору між АКІБ «УКРСИББАНК»(поточне найменування АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 60-27-К/Р/П, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором у повному обсязі , що виникли з кредитного договору №60-27-К/Р від 21.10.2005 р.
З п. 1.3 та 1.4 Договору поруки, вбачається, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
Відповідно до п. 1.4 Додаткової угоди №1 від 13.11.2006 р. до Договору про надання споживчого кредиту № 60-27-К/Р від 21.10.2005 р., за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні та в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу,сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.
Згідно дозволу № 75-2 виданого НБУ Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», зареєстрованому НБУ 28.10.1991 р. за номером 57, який має банківську ліцензію за номером 75, видану НБУ 24.12.2001 р. та додатку до дозволу № 75-2, вищезазначений банк має право на здійснення валютних операцій.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначено в ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
На підставі ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 цієї статті Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти-гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Згідно ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати банківські операції, зокрема, операції з валютними цінностями.
Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
Відповідно до ст. 198 ч.2 ГК України грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства.
Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Таким чином судом встановлено, що на час видачу кредиту відповідачу ОСОБА_1 позивач мав право на здійснення операцій з іноземною валютою відповідно до вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши з досліджених доказів фактичні обставини по справі та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов`язок відповідачів повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладених між ними Договорів, оскільки має місце неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_2 як поручитель, несе солідарну з Позичальником відповідальність за зобов`язанням, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, оскільки відповідно до ст. ст. 525, 625, 628 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223,259,263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 509, 524- 526, 530, 546-552, 553, 554,610-612, 617,625, 1048-1050, 1054, ЦК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення надіслати сторонам.

Повний текст судового рішення складено 15.02.2022 року.

Суддя: С.А. Ширіна15.02.2022