Справа № 541/2942/21
Провадження №2/541/182/2022
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
07 лютого 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої, судді Куцин В. М.,
секретаря судового засідання(помічника судді) Борисенко М. Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини
В С Т А Н О В И В:
09 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дочки.

Просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду від 28 вересня 2012 року, по справі № 1620/2574/2012.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що він є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду від 28 вересня 2012 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дочки.
На час звернення до суду, дочка проживає з позивачем на АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про місце проживання його та неповнолітньої дочки.
В зв`язку з такими обставинами, змушений звернутися до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , які стягуються на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду від 28 вересня 2012 року, оскільки дитина на утримання якої стягуються аліменти, проживає з ним та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. Стягнення аліментів просив припинити з дня звернення до суду з позовом.
З вищенаведених підстав та оскільки відповідач ОСОБА_2 , є матір`ю дитини, добровільно допомоги на утримання дочки не надає, хоча має можливість надавати допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатною, просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в розмірі ј частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня з дня звернення до суду з позовом, до повноліття дитини.

Ухвалою судді від 13 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом.
17 грудня 2021 року на виконання ухвали судді позивачем подана квитанція про сплату судового збору .
Ухвалою судді від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
11.01.2022 року судовий розгляд справи відкладено за клопотанням позивача з метою надання додаткових доказів.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що дочка майже два роки проживає разом з ним, він піклується про дитину, її утримує, однак аліменти отримує ОСОБА_2 відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 28.09.2012 року. Тому просив припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 . ОСОБА_4 потребує значних витрат на матеріальне забезпечення, однак відповідачка не надає будь якої допомоги на утримання ОСОБА_5 , хоча має можливість допомагати, тому просив постановити рішення про стягнення на його користь з відповідача аліментів в розмірі заявлених позовних вимог. Просив припинити стягнення аліментів та стягнути аліменти на його користь з дня подання позову до суду. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Допитана судом свідок ОСОБА_6 , суду пояснила, що вона проживає по-сусідству з позивачем та стверджувала, що протягом двох останніх років ОСОБА_7 проживає разом з батьком. Вона це бачить із власного домоволодіння, а також на зупинці громадського транспорту, коли дівчинка вранці їде в школу.
Свідок ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_5 , суду пояснила, що ОСОБА_7 проживає разом з батьком близько двох останніх років, але часто залишається в неї, оскільки школа в якій навчається внучка розташована неподалік її місця проживання. Мати дівчинки будь-якої допомоги на утримання дитини не надає.
ОСОБА_9 надаючи суду свідчення пояснила, що насправді більше ніж півроку вона проживає з татом, який її забезпечує всім необхідним. Мама її нічим не забезпечує і не повертає тих коштів які стягуються з тата на її утримання. З мамою вона не підтримує відносини, не спілкується, хоча інколи навідує бабусю, яка проживає з мамою.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання (а.с.27,34,43-45).
Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.
Заслухавши позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим 23 листопада 2005 року відділ РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с.3).
Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 28 вересня 2012 року стягнуто із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).
На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та проводиться стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, що підтверджується виконавчим листом виданим Миргородським міськрайонним судом 28.09.2012 та постановою про звернення стягнення на дохід боржника ОСОБА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , від 11.10.2012 у виконавчому провадженні ВП №34648142 (а.с.5-6).
У виконавчому провадженню ВП №34648142 заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь відповідача ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 на час звернення до суду на 01.11.2021 року не має, згідно розрахунку Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно- Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №23379 від 22.10.2021 ( а.с.7).
Згідно Акту підтвердження фактичного місця проживання особи Миргородської міської ради від 17.01.2022 року ОСОБА_9 , 2005 року народження, два роки проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.38).
Відповідно до довідки №05.3-20/4366 про реєстрацію місця проживання відділу реєстрації виконавчого комітету Миргородської міської ради та даних паспорта громадянина України ОСОБА_1 . ОСОБА_9 2005 року народження з 13.10.2021 року зареєстрована за місцем проживання та реєстрації позивача за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8-10).
Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються на користь того із батьків або законних представників, разом з яким вона проживає.
Судом встановлено що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем батьком ОСОБА_1 з якого на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 разом із дочкою не проживає, дитина проживає з батьком, позивачем по справі, що є підставою для припинення стягнення з нього аліментів за рішенням Миргородського міськрайонного суду від 28 вересня 2012 року.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, доказів стану здоров`я та матеріального становища відповідача по справі ОСОБА_2 як платника аліментів, та позивача по справі ОСОБА_1 як стягувача, а також доказів перебування на утриманні у відповідача непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів - сторони суду не надали та не повідомили.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дочки, що беззаперечно підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_9 , вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідно до п. 23 Постанови №3 від 15.05.2006 Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за положеннями ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи наведені положення, аліменти, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дочки вважаються припиненими не з моменту звернення до суду, як заявлені позивачем, а з дня набрання рішенням законної сили, отже підлягають частковому задоволенню.
Припинення стягнення аліментів передбачає, що стягнення по виконавчому листу про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача припиняються, яке здійснюється шляхом відкликання виконавчого листа по якому припинено стягнення. Тому суд погоджується з позивачем що це не є окремими самостійними вимогами, а є обґрунтуванням способу виконання рішення суду у випадку задоволення позову в частині припинення стягнення аліментів.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивач звернувся з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки 09.11.2021 року, отже відповідно до положень ч.1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини.

Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, будучи повідомленою про перебування позову у суді(а.с.27), заперечень на позов не подала, тому суд виходячи з вищенаведених обґрунтувань задовольняє позов ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_2 908 гривень 00 копійок судового збору на користь держави, в зв`язку задоволенням вимоги про стягнення аліментів, оскільки за вказану вимогу від сплати судового збору був звільнений позивач при зверненні до суду та 908 гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 сплаченого позивачем при зверненні до суду за позовну вимог про припинення стягнення аліментів.
Керуючись ст. ст. 180-182, 192 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273,280-284, 352 ЦПК України , суд -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 28 вересня 2012 року - з дня набрання даним рішенням законної сили.
Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Миргород Полтавська область, проживаюча за адресою АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Миргород , Полтавської області, адреса проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 09 листопада 2021 рокудо повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору на користь держави та 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Миргород, Полтавської області, адреса проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Миргород Полтавська область, місце реєстрації не встановлено, проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12 лютого 2022 року

Суддя: В. М. Куцин