ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9830/20 Номер провадження 22-ц/814/322/22Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2021 року, під головуванням судді Материнко М.О. в м.Полтаві, із складанням повного тексту 08 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Зазначало, що між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 15.11.2011 року, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі 39893,72 грн., що складається з наступного: 2066,09 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 2066,09 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 742,68 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 37084,95 нарахована пеня. Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 39893,72 грн., що складається з 2066,09 грн. -заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 2066,09 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 742,68 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 37084,95 грн. нарахована пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судові витрати в сумі 2102 грн.

Задоволення позову обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.11.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачем була заповнена Анкета - заява позичальника, у якій указано, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.

За розрахунками банку станом на 16 .09.2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість яка становить 39893,72 грн., що складається з 2066,09 грн. -заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 2066,09 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 742,68 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 37084,95 нарахована пеня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позичальником не спростовано факт відсутності заборгованості за кредитом, а доводи пропуску позивачем позовної давності не заслуговують на увагу.

Однак колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2066,09 грн., що складається з наступного: 2066,09 грн. -заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 2066,09 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 14).

Кредитний ліміт, встановлений по кредитній карті був наданий у вигляді поновлювальної кредитної лінії, тобто після сплати кредитних коштів позичальник може знову ними користуватись. Відтак, висновок районного суду щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту відповідає фактичним обставинам справи та підлягає залишенню без змін.

Проте колегія суддів не може погодись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення пені.

Згідно зі ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до частин 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_1 неодноразово подавала суду заяви про застосування наслідків спливу позовної давності ( а.с.76-77, 108-109,114-116), однак районний суд вважав, що відповідач здійснювала платежі в погашення заборгованості, що свідчить про переривання строків позовної давності.

Між тим, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та помилково зазначив, що остання проплата ОСОБА_1 здійснена 29 листопада 2017 року на суму 856,78 грн., хоча з наданої позивачем виписки по договору вбачається, що в зазначену дату банком двічі проведено автоматичне погашення простроченої заборгованості по 428,39 грн. ( а.с.50 зворот).

Отже, районний суд помилково вказав на переривання строків позовної давності та не дав належної оцінки заяві ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності та її твердженню про те, що нею останнє використання нею картки відбулось 17.02.2016 року, що відповідає даним виписки банку (а.с.51).

Щодо скорочених строків до вимог про стягнення пені, колегія суддів виходить з того, що позивач звернувся до суду з даним позовом 22 жовтня 2020 року і станом на 22 жовтня 2019року за розрахунками заборгованості, наданими позивачем, пеня дорівнює нулю ( а.с.12 ).

Тому колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за пенею і рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

З огляду на вище вказане, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» (7% від суми заявлених вимог), рішення районного суду підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, а саме, на користь банку з ОСОБА_1 підлягає стягненню 147,14 грн, а також з з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2932,29 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 37084,95 грн. пені, ухваливши в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 пені в розмірі 37084,95 грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Змінити рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 листопада 2021 року в частині розподілу судових витрат, стягнувши :

- з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 147,14 грн.,

- з Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2932,29 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.02.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна