Номер провадження: 22-ц/813/2219/22
Номер справи місцевого суду: 495/3533/20
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - Н.С. Бабенко на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2020 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 29.12.2015 року у розмірі 28 493,84 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 29.12.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання № 320654 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 19.05.2020 року виникла заборгованість у розмірі 28 493,84 грн., з яких: прострочений основний борг по кредиту 19 954,01 грн., загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 6 179,05 грн., комісія 14,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 1 575,24 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту за несвоєчасне погашення основного боргу 321,45 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків 237,91 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 217,36 грн (а.с.2-5)

26 жовтня 2020 року заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 29.12.2015 року у розмірі 19954,01 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 1472 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.71-76)

29 січня 2021 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» - Бабенко Н.С. засобами поштового зв`язку направила до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року. Апелянт коротко виклав обставини справи та зазначив, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми та вважає його в цій частині незаконним і необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору, а тому висновки суду першої інстанції про те, що договір комплексного банківського обслуговування не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору є необґрунтованими. Також, апелянт вказує на те, що, якщо позичальник не повернув своєчасно суму позики, то він, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Апелянт посилається на постанову Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», в якому зазначено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Таким чином, на думку апелянта, законом встановлений обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного його виконання. Апелянт зазначає, що відповідно до ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом та якщо договором не встановлений розмір процентів, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_1 не виконано умови договору, кошти за цим договором та відсотки за ним не сплачено, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені, комісії, інфляційних витрат та 3% річних на користь АТ «Ощадбанк». Апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»: проценти за користування кредитом 6 179, 05 грн, комісія 14,00 грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування процентів за користування кредитом 1 575, 24 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 321, 45 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 237,91 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 217, 36 грн, в іншій частині рішення суду залишити без змін; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн та 630 грн за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про приєднання № 320654 та заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розмір. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню, комісію, 3 % річних. Так, враховуючи встановлені обставини та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заявах домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд дійшов висновку, що надані позивачем документальні підтвердження на укладення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача тіло кредиту.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволені інших позовних вимог з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 29.12.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір у вигляді заяви про приєднання № 320654 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки). Вказаний договір містить також умови встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с. 6-8).

За умовами, визначеними заявою про приєднання № 320654 максимальний розмір кредиту складає 40000 грн, мінімальний 20000 грн, строк кредитування 24 місяці з можливим продовженням на той самий строк.

Відповідно до п. 6.5. строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін строк дії кредиту продовжується на строк дії платіжної картки, але в будь-якому разі строк дії кредиту не повинен перевищувати 36 місяців.

Відповідно до п. 6.8. за несвоєчасну сплату обов`язкового щомісячного платежу в строки, визначені цієї Заявою, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період прострочення платежу, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Вказана заява про приєднання № 320654 від 29.12.2015 підписана на кожній сторінці представником банку та клієнтом ОСОБА_1 .

Окрім того, ОСОБА_1 підписала повідомлення про умови кредитування, відповідно до яких сума кредиту 40000 грн, строк кредитування 24 місяці, форма та вид забезпечення пеня, яка є неустойкою та страхування кредитів, процентна ставка за користування кредитом 24% на рік, щомісячна плата за користування кредиту 1154,10 грн (а.с. 10).

Отже, вказане свідчить про те, що сторони погодили основні умови договору, в тому числі, що стосується сплати відсотків за користування кредитом та пені за прострочення сплати кредитних коштів.

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, неповно дослідив умови заяви про приєднання № 320654 від 29.12.2015 та повідомлення про умови кредитування, підписані ОСОБА_1 та не врахував їх при ухваленні рішення, внаслідок чого дійшов неправильних висновків по суті у відповідній частині. З огляду на що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За умовами заяви про приєднання № 320654 сторони визначили, що строк кредитування не може перевищувати 36 місяців. Оскільки договір кредитування був укладений 29.12.2015, то його строк дії скінчився 29.12.2018.

Відтак, нараховані позивачем відсотки за користування кредитом за межами строку дії договору не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до розрахунку, який був наданий позивачем, заборгованість відповідача за відсотками складає 6179,05 грн. Оскільки строк дії договору завершився 29.12.2018, то нараховані платежі після цієї дати стягненню не підлягають. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом в розмірі 1372,61 грн.

Оскільки умовами договору передбачена сплата пені в разі прострочення виконання кредитних зобов`язань, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стягнення комісії умовами договору, погодженими сторонами, не передбачено, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом Банк, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів, а також втрати від інфляції. З врахуванням вище наведеного, положень діючого законодавства та практики Верховного Суду, апеляційний суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , а отже відсутні підстави констатувати, що вона як позичальник була повідомлена про умови саме цього договору, в редакції, наданій позивачем. Тому апеляційний суд не приймає відповідні доводи апелянта та вказаний договір, що узгоджується з положенням цивільного законодавства та позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач заявив вимоги на суму 28 493,84 грн та сплатив судовий збір в сумі 2102 грн.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 19954,01 грн та судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1472 грн.

Суд апеляційної інстанції переглядав рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених позовних вимог та ухвалив нове рішення про їх часткове задоволення, а саме на загальну суму 3724,57 грн.

Отже, в загальному розмірі позовні вимоги задоволені на суму 23678,58 грн, що складає 81,8 % від заявленої суми.

Так, за подання позовної заяви з відповідача підлягає стягненню судовий збір в цілому в сумі 1719,43 грн. Оскільки суд першої стягнув з відповідача 1472 грн судового збору, апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача залишок судового збору за подання до суду позову пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 247,43 грн.

Щодо судового збору за подання апеляційної скарги. Як було вище зазначено апелянт оскаржив рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених позовних вимог. Отже, за подання до суду апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 371,15 грн.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовує в оскаржуваній частині .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - Н.С. Бабенко - задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року скасувати в частині незадоволених позовних вимог. В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ) в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65014, вул. Базарна, 17 м. Одеса, , МФО 328845, р/р НОМЕР_2 в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк») заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 29.12.2015 року, яка складається з заборгованості за відсотками в сумі 1372,61 грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 1575,24 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 321,45 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в сумі 237,91 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 217,36 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ) в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65014, вул. Базарна, 17 м. Одеса, , МФО 328845, р/р НОМЕР_2 в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк») судовий збір за подання до суду позову в сумі 247,43 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 371,15 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

14.02.2022 року м. Одеса