Дата документу 26.01.2022 Справа № 328/2200/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/2200/20 Головуючий у 1 інстанції Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/161/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Крилової О.В.

Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування свого позову зазначено, що 08.07.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21070 д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобілем Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 під його керуванням.

Згідно постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 14.08.2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 року по справі № 328/1419/20 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_1 .

Так, 08.07.2020 року о 10 год. 35 хв. громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21070 д/н НОМЕР_1 по вулиці Гоголя навпроти будинку № 77 в м. Токмак, в порушення п.10.1. ПДР перед початком руху не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 під його керуванням, який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , 2006 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 31.08.2016 року.

Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав наступні пошкодження: механічні ушкодження лівих передніх дверей, механічні ушкодження задніх лівих дверей, механічні ушкодження заднього лівого крила, механічне ушкодження пластикової накладки на задніх лівих дверях, що підтверджується висновками оцінювача про вартість збитків, завданих власнику КТЗ від 14.07.2020 року.

14.08.2020 року постановою Токмацького районного суду Запорізької області по справі № 325/1419/20, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

16.09.2020 року постановою Запорізького апеляційного суду дану постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області залишено без змін.

Відповідно до висновку, що міститься в звіті про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , 2006 року випуску від 14.07.2020 року, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження КТЗ позивача при ДТП, становить 24 249,00 грн.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь 24 249,00 грн. матеріального збитку визначеного відповідно до висновку оцінювача та 2 400,00 грн. за послуги з оцінки збитків, завданих власнику КТЗ, які він поніс.

Крім матеріальних збитків позивачу було заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних, моральних стражданнях та переживаннях, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, порушенні спланованого ритму життя, через неможливість повноцінно користуватися своїм автомобілем, повністю був порушений його звичайний уклад життя, через що, стан психічного здоров`я погіршився, він став нервувати та погано спати, а також сам факт, що потрапив у ДТП спричинив йому істотні моральні хвилювання. Саме розуміння тієї думки, що він міг загинути або зазнати тяжких травм та каліцтва, призводить до емоційних страждань. Вказані фактори спричинили негативні емоції і переживання. З урахуванням характеру страждань, вважає, що сума у 5 000,00 грн. буде достатньою майновою компенсацією за заподіяну моральну шкоду.

Не викликає сумнівів, що наведена вище моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку між протиправними, винними діями відповідача та тими негативними змінами, які настали в його житті.

Позивач вважає, що з урахуванням зазначених порушень його законних прав з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу, незручностях, завданих пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, витрачання часу для поїздок до органів ДАІ, суду, оцінювача тощо, а тому відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, на його користь підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку він визначає в розмірі 5 000 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальні збитки завдані йому внаслідок ДТП, у розмірі 26 649,00 гривень(24 249,00 грн. матеріального збитку визначеного відповідно до висновку оцінювача та 2 400,00 грн. за послуги з оцінки збитків, завданих власнику КТЗ, які він поніс), моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 200,00 грн., понесені витрати, що складаються зі сплати судового збору, у розмірі 840,80 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 27 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 24 249,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на послуги з оцінки збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу в розмірі 2 400,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 200,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині розміру стягнутої матеріальної шкоди, стягнувши з нього на користь позивача майнову шкоду в розмірі 4 000 грн. в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що 08 липня 2020 року о 10-35 годині громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21070 державний номер НОМЕР_1 по вул. Гоголя навпроти будинку № 77 в м. Токмак, в порушення п. 10.1 ПДР перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Шевроле Лачеті державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, що підтверджується постановою Токмацького районного суду Запорізької області № 328/1419/20 від 14 серпня 2020 року.

Суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 а.п. 2-11, 21-23, цивільна справа № 328/2200/20 а.п. 10-12).

ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року по справі № 328/1419/20, подав апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишено без змін (справа про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 а.п. 85-88, цивільна справа № 328/2200/20 а.п. 13-14).

Постанова набрала законної сили, штраф сплачено, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 (а.п. 93).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже судом першої інстанції обґрунтовано відхилені доводи відповідача та третьої особи, про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому ДТП не доведена.

Судом установлено,що автомобіль Chevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, належить позивачу ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 31.08.2016 року (а.п. 9).

Внаслідок ДТП автомобіль Chevrolet Lacetti державний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, власником якого є ОСОБА_2 , з вини відповідача ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 08 липня 2020 року в м. Токмак по вул. Гоголя транспортний засіб Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 отримав пошкодження лівої водійської двері, лівої задньої двері. Схема підписана інспектором СРПП № 3, який склав дану схему та учасниками ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без будь-яких зауважень (справа про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 а.п. 4).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріальних збитків завданих власнику колісного транспортного засобу від 14 липня 2020 року, оцінка проводилася з метою визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику КТЗ для подальшого їх відшкодування у відповідності з нормами діючого законодавства України.

Даний автомобіль в результаті ДТП отримав наступні ушкодження: механічні ушкодження лівих передніх дверей, механічні ушкодження задніх лівих дверей, механічні ушкодження заднього лівого крила пластикової накладки на задніх лівих дверях. Дані ушкодження підтверджені як візуальним оглядом, так і фото додатками, які представлені у додатках до звіту.

Наявність таких пошкоджень у транспортного засобу Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 08 липня 2020 року, підтверджується і фотоматеріалами з місця ДТП (справа про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 а.п. 76-80, цивільна справа № 328/2200/20 а.п. 176-180).

Схема місця ДТП, звіт про визначення вартості матеріальних збитків завданих власнику колісного транспортного засобу від 14 липня 2020 року та фотоматеріалами з місця ДТП щодо наявності у транспортного засобу Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , механічних ушкоджень, внаслідок ДТП, яка сталася 08 липня 2020 року, узгоджуються між собою.

Доказів того, що автомобіль позивача зазнав інших ушкоджень при ДТП, крім тих що зазначені в Схемі, або не зазнав ушкоджень взагалі, суду не надано.

Вартість збитків, завданих власнику КТЗ становить 24 249,00 грн., що підтверджується висновками оцінювача про вартість збитків, завданих власнику КТЗ від 14.07.2020 року (справа про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 а.п. 46-75, цивільна справа № 328/2200/20 а.п. 15-30).

Крім збитків завданих майну, позивач поніс додаткові витрати за послуги з оцінки збитків, завданих власнику КТЗ Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 в сумі 2400,00 грн., що підтверджується копією чека від 14 липня 2020 року (цивільна справа № 328/2200/20 а.п. 31).

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник.

Загалом, позивачами у справах про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, можуть бути фізичні та юридичні особи, яким завдано майнової шкоди, у тому числі власники та володільці майна, фізичні особи, яким заподіяно шкоду ( ст.1187 ЦК України ).

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він не визнає позов з підстав того, що не вважає себе винним у скоєнні ДТП не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у зв`язку з тим, що його вина встановлена в постанові судді Токмацького районного суду Запорізької області від 14 серпня 2020 року. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 міститься схема ДТП, в якій зафіксовані пошкодження транспортних засобів, схема підписана учасниками ДТП без будь-яких зауважень чи заперечень. Постанова від 14 серпня 2021 року не скасована та набрала законної сили.

Транспортний засіб ВАЗ 21070 д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 належить ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 18 липня 2015 року (а.п. 98) та про що зазначено в схемі місця ДТП, яка сталася 08 липня 2020 року (справа про адміністративне правопорушення № 328/1419/20 а.п. 4). Відомості щодо серії та номеру полісу ОСЦПВ наземних ТЗ та назва страхової організації, яка його видала відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 , має посвідчення водія НОМЕР_6 , 08 липня 2020 року керував автомобілем ВАЗ 21070 державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , чого ні відповідач, ні третя особа не заперечують.

ОСОБА_1 , 08 липня 2020 року керував автомобілем ВАЗ 21070 державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зі згоди власника.

В матеріалах справи відсутні відомості того, що відповідач ОСОБА_1 застрахував свою цивільну відповідальність.

Позивач ОСОБА_2 обирав спосіб здійснення свого права, шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, що не суперечить вимогам цивільного законодавства.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою.

Статтею 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Відповідно до вимог ч. 1 цієї норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. За змістом ч. 2 цієї статті така шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до Основного Закону України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (частини перша, сьома статті 41 Конституції України).

Ці конституційні положення поширюються також на правовідносини із захисту майнових прав особи, у тому числі шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди у випадках, визначених законом.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки, передбачені у статтях 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями частини другої статті 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Як встановлено судом, згідно висновку оцінювача вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_2 , 2006 року випуску складає 24 249,00 грн. Послуги з оцінки збитків, завданих власнику КТЗ складають 2400 грн.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року (з відповідними змінами) вказано, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Право вибору способу відшкодування шкоди належить потерпілому. Саме за його заявою суд виносить рішення про покладення на відповідальну особу обов`язку відшкодувати шкоду в натурі або відшкодувати завдані збитки в грошовій формі.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції установив, що шкода майну позивача ОСОБА_2 завдана внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24 249,00 грн., вартість послуг з оцінки збитків, завданих в розмірі 2400,00 грн.

Крім того позивачем заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Так відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується грошима, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частинами 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування і відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статтею 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду суд враховує обставини її завдання ступень вини відповідача у її завданні, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричиняється.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Найпоширенішими випадками, коли вирішується питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, є, зокрема завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, передбачені ч. 3 ст. 23 ЦК України.

Визначаючи розмір та форми відшкодування моральної шкоди треба також ураховувати функції, які повинно виконувати таке відшкодування (сатисфакція, компенсаційна функція). Які б фактори не впливали в кожному конкретному випадку на розмір відшкодування, очевидним є те, що цей розмір повинен бути максимально адекватним завданій шкоді.

Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме завданої внаслідок порушення його прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, та пов`язана з розладом нормального життя позивача, нервової напруги та переживань щодо втрачених якостей автомобіля, в порушенні його права нормально користуватись автомобілем, незручностях, завданих пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від позивача додаткових зусиль для організації побуту, витрачання часу для поїздок до органів ДАІ, суду, оцінювача тощо, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода, в розмірі 5000,00 грн.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у заподіянні шкоди позивачу та оспорювання витрат на правову допомогу являються необґрунтованими, оскільки були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, так як при їх дослідженні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: