Справа №173/1271/21
Провадження №2/173/13/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Зубачевській О.А.

За участю: позивача ОСОБА_1 .

Третьої особи - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами загального позовного провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «НОРМА», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача, ПП «НОРМА», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2

16.07.2021 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 07 вересня 2021 року.

07.09.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 01.12.2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників розгляду справи.

01.12.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 07.02.2022 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

07.02.2022 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики в сумі основного боргу 195 000.00 грн., та заборгованість за договором позики в сумі штрафу у розмірі 261 300.00 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 10.11.2015 року між ним та відповідачем, ПП «НОРМА», керівником якого був ОСОБА_3 , був укладений договір позики від 10 листопада 2015 року.

Даний договір був укладений між ними на суму 195 000.00 грн., на придбання у власність відповідача легкового автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, колір чорний, універсал- В, номер шасі НОМЕР_1 для здійснення господарської діяльності відповідачем. Від імені відповідача договір з ним укладений ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 18 червня 2013 року, що зареєстрована в нотаріальній конторі за № 1891.

В листопаді 2015 року, після укладення договору, відповідачем ПП «НОРМА» для виконання господарської діяльності було придбано легковий автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, колір чорний, універсал- В, номер шасі НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3.10 строк дії договору між ним та відповідачем визначено до 31.12.2020 року.

Відповідно до п . 2.1 договору він зобов`язаний передати відповідачеві зазначену суму позики 10.11.2015 року. Документ, який підтверджує передачу грошових коштів Акт приймання-передачі грошових коштів, що є невід`ємною частиною (додатком) укладеного договору.

10.11.2015 року ним в присутності керівника відповідача було передано ОСОБА_2 , грошові кошти в національній валюті в розмірі 195 000.00 грн., про що було підписано акт-прийому передачі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер керівник відповідача ,ПП «НОРМА», ОСОБА_3

31.12.2020 року відповідач не виконав умови договору та не повернув йому грошові кошти.

На його звернення до представника відповідача за довіреністю ОСОБА_2 , щодо повернення ПП «НОРМА», позичених у нього грошових коштів, йому було надано відповідь, що у зв`язку зі смертю керівника підприємства, припинила свою дію видана ним довіреність від 18.06.2013 року що зареєстрована в реєстрі за № 1891, на підставі якого він уклав з ним договір. Тому вчиняти будь-які дії ОСОБА_2 , не має права згідно до вимог ст. 248 ЦК України. Також ОСОБА_2 , повідомив йому, що зі смертю керівника, діяльність підприємства можливо зупиниться, а автомобіль відповідачем ПП «Норма» буде використовуватись до моменту повної зупинки діяльності юридичної особи.

Відповідно до п . 3.1 договору, у випадку не повернення зазначеної в п. 1 суми позики в зазначений у п. 2.2 строк, позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення до дня її повернення позикодавцю.

Таким чином штраф у розмірі 1% від суми позики за 134 дні прострочення, станом на 14.05.2021 року становить 261 300.00 грн.

Дані суми відповідачем йому не повертаються, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що борг йому не повернений в повному обсязі

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що він дійсно отримував грошові кошти від позивача для придбанняавтомобіля для підприємства. На даний час підприємство не працює, так як керівник підприємства помер. Тому не має коштів для повернення боргу. Після вирішення питання щодо долі підприємства буде вирішуватись питання і щодо повернення боргу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем, ПП «Норма» в особі ОСОБА_2 діючого на підставі довіреності від 18 червня 2013 року, що зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за № 1891, був укладений договір позики від 10 листопада 2015 року.

Згідно п.1.1 договору, за даним договором позикодавець передає позичальникові безпроцентну позику в сумі 195 000.00 грн., на придбання у власність позичальника легкового автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, колір чорний, універсал- В, номер шасі НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики у строк до 31.12.2020 року, що підтверджується копією договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України - За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1. 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми..

Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в належній письмовій формі шляхом підписання єдиного документу, договору позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе за договором позики зобов`язання виконав, передавши ОСОБА_2 ,. грошові кошти в сумі 195 000.00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 10.11.2015 року.

За доводами позивача відповідач, ПП «Норма» взяті на себе боргові зобов`язання не виконав та не повернув позивачу суму боргу у встановлений в розписках строк. Дані обставини визнаються і третьою особою, ОСОБА_2 , якому безпосередньо передавались грошові кошти, та яким підписувався договір позики, від імені ПП «НОРМА».

Будь-яких доказів, які б свідчили про повернення боргу відповідачем суду не надано.

На підставі вищевикладеного суд, у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3.1 договору позики від 10.11.2015 року у випадку неповернення зазначеної в п. 1 суми позики в зазначений у п.2.2. строк, позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення до дня її повернення позикодавцю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 546 ЦК України - Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно доч.1, 2 ст. 549 ЦК України - Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Оскільки сторони укладаючи договір позики передбачили відповідальність за його неналежне виконання у вигляді штрафу, і відповідачем договірні зобов`язання за договором позики не виконані, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що відповідач ПП «НОРМА» на час розгляду справи значиться зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відомості щодо скасування рішення засновників (учасників) або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи відсутні, як відсутні відомості і про правонаступників підприємства. Смерть власника підприємства не є підставою припинення діяльності самого підприємства. Відповідно відповідач, ПП «Норма», як сторона в договорі позики, несе відповідальність за взяті на себе договірні зобов`язання.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені с удові витрати по сплаті с удового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «НОРМА», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути із приватного підприємства «НОРМА» (, юридична адреса: 51600 вул. Незалежності, 13 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти:

- борг за договором позики від 10 листопада 2015 року , в загальній сумі 195 000.00 (сто дев`яносто п`ть тисяч ) грн.

- Штраф за договором позики від 10 листопада 2015 року в загальній сумі 261 300 ( двісті шістдесят одну тисячу триста ) грн.

Стягнути із приватного підприємства «НОРМА» (, юридична адреса: 51600 вул. Незалежності, 13 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 5 017.00 (п`ять тисяч сімнадцять) грн. , на відшкодування понесених судових втрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення .

Повний текст рішення виготовлений 15.02.2022 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 15.02.2022 року

Дата набрання законної сили: 18.03.2022 року