ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2592/21

Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/278/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року (ухвалене о 15:30, повний текст рішення складено 03 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовував тим, що після ухвалення 17.03.2017 Прилуцьким міськрайонним судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, у нього змінився матеріальний стан, що пов`язане з утворенням нової сім`ї та народженням дитини.

Зазначав, що відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду від 31.03.2021 з нього на користь ОСОБА_5 (теперішньої дружини) стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, крім того за рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 21.04.2021 він сплачує ще аліменти й на утримання дружини ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дочкою трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання сина ОСОБА_3 за вказаних вище обставин вважає вкрай обтяжливим.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2017 року на користь ОСОБА_2 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття сина.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Виконавчий лист, виданий згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2017 року - відкликано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що на даний час матеріальне становище позивача, у порівнянні з 2017 роком, покращилося, з його декларації вбачається отримання більшого прибутку, придбання транспортних засобів.

Заявниця вважає, що сам по собі факт наявності у позивача дитини від іншого шлюбу не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів та не свідчить про погіршення матеріального стану.

Вказує, що на підтвердженні доводів про несення додаткових витрат у зв`язку з лікуванням доньки від нинішнього шлюбу позивач доказів не подав, що поставило під сумнів існування таких взагалі, судом не надано правової оцінки стану здоров`я доньки позивача.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що він з 28 вересня 2021 року звільнений зі служби в поліції на підставі поданого рапорту від 15.09.2021, на даний час прийнятий на посаду охоронника СТОВ «Дружба Нова», його заробітна плата за домовленістю між сторонами буде становити орієнтовно 10 000 - 15000 грн.

Вважає, що саме утворення нової сім`ї, зміна місця роботи і є зміною матеріального становища платника аліментів в бік його погіршення, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, пославшись на те, що матеріальне становище позивача поліпшилося, але за рішеннями суду від 31.03.2021 та 21.04.2021 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 та теперішньої дружини ОСОБА_5 в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку на кожну, то наявні достатні підстави для зменшення розміру визначених судом аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку позивача щомісячно.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12.05.2017 (а.с.7).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.03.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

19.06.2017 на виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист № 2/742/516/17, за яким 10.07.2017 постановою старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області відкрите виконавче провадження (а.с.8-9).

25.11.2017 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 від даного шлюбу народилася дочка - ОСОБА_6 (а.с.6).

31.03.2021 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у цивільному провадженні №2-н/742/179/21 (єдиний унікальний №742/996/21) видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 щомісячно, з 18.03.2021, на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Зі змісту виконавчого листа, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, вбачається, що 27.04.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з часу звернення 18.03.2021, на підставі якого 28.04.2021 відкрито виконавче провадження (а.с.11-13).

З довідки про дохід №724/124/21/01-2021 від 15.07.2021, виданої Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області, вбачається, що дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 за винятком утримань та аліментів становить 66232,71 грн (а.с.14)

Відповідно до довідки №21-118 від 29.07.2021, виданої Чернігівською обласною прокуратурою, заробітна плата ОСОБА_2 з серпня 2020 року по липень 2021 року включно становить - 428075,21 грн (а.с.20).

З щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017, 2020 роки вбачається, що дохід ОСОБА_1 за 2017 рік становив 132 072 грн, а за 2020 рік - 238 689 грн. Також, 06.06.2017, після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів, ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль Mazda 323 F, 1992 року випуску (а.с. 26-35).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до п. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Статтею 150 Сімейного кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182, 183 СК України).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи зі змісту наведених норм, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, встановивши, що з часу винесення судом рішення (з 17.03.2017) про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 матеріальний стан позивача поліпшився, дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, з 1/4 до 1/6 частини сукупного доходу.

Так, позовна заява містить посилання про наявність законних, на думку позивача, підстав для стягнення аліментів у меншому, ніж визначено судовим рішенням, розмірі.

Проте апеляційний суд уважає, що позивачем не надано належних у контексті положень ст. 76-80 ЦПК України доказів, які б підтверджували, як того вимагають приписи ст. 192 СК України, зміни з часу визначення розміру аліментів у його матеріальному та сімейному стані, які повинні враховуватись судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів.

Той факт, що позивач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_5 , не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина від першого шлюбу та сплачувати аліменти на його утримання. При цьому слід врахувати, що зменшення розміру аліментів призведе до неналежного матеріального забезпечення сина ОСОБА_3 , 2016 року народження, суперечитиме його інтересам.

Таким чином, суд у порушення зазначених вище вимог закону не врахував те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом встановлено збільшення доходів останнього, придбання позивачем автомобілю. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20) та від 03 червня 2020 року в справі 760/9783/18-ц (провадження № 61-702св19).

Посилання ОСОБА_1 у відзиві на те, що він 27.09.2021 був звільнений зі служби в поліції на підставі поданого рапорту, на даний час прийнятий на посаду охоронника, не заслуговують на увагу, оскільки зміна місця роботи мала місце після звернення до суду з даним позовом (16.07.2021) та вказана обставина не була підставою його позову.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Враховуючи те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, і як наслідок, судом неправильно застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, в силу п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1362 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 п. 3,4 ч. 1, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: