Справа № 350/99/21
Номер провадження 2/350/21/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд -
У своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь 3164000,00 (три мільйони сто шістдесят чотири тисячі) грн. боргу згідно договору позики від 03 січня 2019 року, який складається з 2800000,00 грн. основної суми позики, 364000,00 грн. процентів за користування позикою та стягнути з відповідача в його користь витрати по справі.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03 січня 2019 року, між ним та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір позики, за яким відповідач отримав у нього грошову суму 2800000,00. Позика згідно вказаного договору видана на термін 24 місяці (по 03 січня 2021 року) зі сплатою основної суми позики до 03.01.2021 року та щомісячною сплатою нарахованих відсотків за користування коштами з розрахунку 1,5 % місячних.
З дня отримання позики ОСОБА_2 в рахунок погашення процентів по боргу здійснював сплати нерегулярно, а саме відсутня часткова сплата відсотків за квітень 2020 року, відсутня повна сплата відсотків травень - грудень 2020 року, що є грубим порушенням істотних умов п. 3.1. Договору.
Сума процентів, належних до сплати, станом на 03.01.2021 року становить 364000 грн., залишок основної суми кредиту - 2800000,00 грн..
Згідно договору поруки № 1 від 03.01.2019 року обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 взяла на себе ОСОБА_3 , тому позивач просить стягнути вказану суму бору з відповідачів в солідарному порядку.
У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, просив заслухати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися хоч про час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток по зареєстрованому місцю проживання, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у їх відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Судом встановлено, що згідно договору позики від 03 січня 2019 року ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 кошти в сумі 2800000,00 Два мільйони вісімсот тисяч гривень 00 копійок, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 100000 доларів США, які він зобов`язався повернути до 03 січня 2021 року із сплатою відсотків за користування грошима в розмірі 1,5 % місячних.
Копією договору поруки (а.с.4) підтверджено, що ОСОБА_3 є поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_2 та зобов`язана виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання по договору позики за умови невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за договором.
Розрахунком заборгованості (а.с.5) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість становила ціну позову.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали.
Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд, вважає достовірним розрахунок проведений позивачем не отриманих процентів від суми позики, а позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідачів.
На підставі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 282, 284 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , жителя, АДРЕСА_2 - 3164000,00 (три мільйони сто шістдесят чотири тисячі) грн. боргу згідно договору позики від 03 січня 2019 року, який складається з 2800000,00 грн. основної суми позики, 364000,00 грн. процентів за користування позикою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , жителя, АДРЕСА_2 по 5472,50 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: