УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

справа №766/26860/21; провадження №2/766/4343/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Черевко Наталія Олександрівна (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Стрітенська, буд. 23) до виконавчого комітету Херсонської міської ради (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, буд. 37) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

30 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у якому просила визнати протиправними дії ВК Херсонської міської ради щодо надання недостовірних довідок про здійснені нарахування ОСОБА_1 ; зобов`язати ВК Херсонської міської ради видати достовірну довідку про здійснені нарахування за період з 1997 по 2000 роки ОСОБА_1 , судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є ветераном праці та з 12 травня 1995 року була прийнята на роботу у виконавчий комітет Херсонської міської ради. За розпорядженням відповідача №319-К від 14.10.1999 року позивачку звільнено з роботи. У тексті розпорядження був відсутній запис про виплату середнього заробітку.

Пізніше, з позиції позивача, текст розпорядження був скорегований (фактично сфальсифікований). У пункті 2 крапка змінена на кому і по горизонталі додруковано «за вимушені прогули з/плату». При цьому не вказано, ані тривалість прогулів, ані розмір заробітної плати, що підлягав виплаті. Це грубе порушення фінансової дисципліни порушувало її право на отримання законного заробітку за період 1998 - 2000 років, а також спотворювало тривалість трудового стажу та створювало тривалі негативні наслідки для позивачки, які суттєво вплинули на розмір її пенсії.

З 19.10.1999 року позивачці було призначено пенсію згідно Закону України «Про державну службу», розмір якої було обчислено на основі невірної довідки, наданої відповідачем.

Роботодавець надавав до Пенсійного фонду довідки про зарплату, відмінні між собою між датами нарахувань, а також їх сумами. Довідки не відповідали ані особистим рахункам, ані формі ОК-5. Про цей факт ОСОБА_1 стало відомо лише у березні 2021 року після звернення до Пенсійного фонду про перерахунок призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, розрахунок пенсії здійснено із застосуванням заробітної плати за 24 місяці за період з 01.10.1997 по 30.09.1999 перед звільненням згідно із довідкою про заробіток від 17.04.2000 №42, виданої Виконавчим комітетом Херсонської міської ради, тобто за останній повний місяць роботи. Однак пізніше виявилось, та відповідачем було надано довідки, в яких зазначено зовсім інші нарахування.

З метою встановлення істини у нарахуваннях та подальшому призначенні законно заробленої пенсії, позивачка вимушена звернутись до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2022 року клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору до ухвалення рішення у справі. Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Одночасно, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження.

26.01.2022 року представник виконавчого комітету Херсонської міської ради подав відзив на позову, у якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити за необґрунтованістю.

11.02.2022 року позивач подала відповідь на відзив, за змістом якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Інших письмових заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, поданих учасниками справи заяв, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вирішив за необхідне поставити на обговорення питання про закриття провадження у справі..

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Звідси можна дійти висновку, що загальні (цивільні) суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Згідно усталеної практики ВП ВС реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. При цьому визначальним є саме предмет правовідносин (постанова від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц; постанова від 12 грудня 2018 року у справі №826/15700/17; постанова від 23 січня 2019 року у справі №530/1865/16-ц; постанова від 30 січня 2019 року у справі №569/5553/17 та ін.).

Спори щодо державного пенсійного забезпечення чи інших видів соціального забезпечення, що надаються державою чи органами місцевого самоврядування (всі спори із приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг) є публічно правовими та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем на підставі ЗУ «Про державну службу» та звертаючись до суду з позовом просила визнати протиправними дії виконавчого комітету Херсонської міської ради щодо надання недостовірних довідок про здійснені їй нарахування та зобов`язати видати достовірну довідку про здійснені нарахування за період з 1997 по 2000 роки. Тобто, правовідносини між сторонами носять публічно-правовий характер, оскільки виникли у зв`язку з проходженням позивачкою у минулому публічної служби та метою судового захисту позивачки є здійснення перерахунку пенсії (у разі задоволення позовних вимог та видачі довідки відповідачем) як державного службовця.

Таким чином, встановивши публічно-правову природу виниклих між сторонами відносин, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для застосування наслідків встановлених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі зазначеного провадження у справа підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з роз`ясненням позивачеві, що спір необхідно вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 255, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Черевко Наталія Олександрівна (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Стрітенська, буд. 23) до виконавчого комітету Херсонської міської ради (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, буд. 37) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 14.02.2022 року.

Суддя Є.М. Булах