Справа № 592/1750/22
Провадження № 2-з/592/35/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Катрич О.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Карлаш Івана Анатолійовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява адвоката Карлаш Івана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Добринь Юлія Віталіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, до суду одночасно із позовом подано заяву представника ОСОБА_1 адвоката Карлаш Івана Анатолійовича про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Посилання на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору є безпідставним, з огляду на наступне.

Так, до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про забезпечення позову, натомість маються посилання на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав мотивуючи це тим, що кредит було видано на споживчі цілі, позов направлений на захист прав споживача за відносинами, які виникли на підставі кредитного договору.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист справ споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист справ споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. ЗУ «Про захист справ споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Однак, в даному випадку спір стосується визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи вищенаведене на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, в тому числі і забезпечення позову за даним позовом, норми ЗУ «Про захист справ споживачів» не поширюється і тому посилання заявника на ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист справ споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, є безпідставними.

Оскільки заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, що не зачіпає прав споживачів, відтак його не може бути звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищевикладеного, вважаю за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику, роз`яснивши, що він має право звернутися з такою заявою після усунення підстав, через які заяву було повернуто.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Карлаш Івана Анатолійовича про забезпечення позову - повернути заявнику.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї направити заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Катрич