Провадження № 2/234/427/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Романенко К.С.

секретар Коваленко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Краматорську Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Краматорського міського суду від 20.06.2008 року по справі № 2о-32/2008, його, як особу, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, було визнано недієздатним та призначено його опікуном - ОСОБА_3

08.05.2009 року відповідач звернувся до управління праці та соціального захисту Краматорської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства 2 групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» на підопічного ОСОБА_1 .

Відповідно до наданої заяви, ОСОБА_1 було призначено державну допомогу як особі з інвалідністю з дитинства другої групи у розмірі 80 % від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що відповідає вимогам ЗУ « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».?

Виплата державної соціальної допомоги на підопічного ОСОБА_1 здійснювалась на картковий рахунок ОСОБА_3 до уповноваженого банку за період з 08.05.2009 року по 30.04.2017 року та з 01.05.2017 року по 31.05.2021 року на поштове відділення за місцем проживання.

Утім, 23 січня 2014 року рішенням Краматорського міського суду у справі № 234/13888/13-ц рішення Краматорського міського суду від 20.06.2008 року по справі № 2о- 32/2008 про визнання недієздатним ОСОБА_1 було скасовано та поновлено ОСОБА_1 в цивільній дієздатності. Припинено опіку ОСОБА_3 над ОСОБА_1 .

Вказує, що починаючи з березня 2014 року, він з відповідачем майже не спілкувався, мешкав окремо, про те, що йому була призначена державна допомога як особі з інвалідністю з дитинства другої групи у розмірі 80 % від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, відповідач йому не повідомляв, натомість після припинення опіки незаконно, без відповідної правової підстави продовжував отримувати призначену йому державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю з дитинства другої групи. Отримані кошти він йому не передавав, витрачав на власні потреби.

У 2021 році він дізнався про те, що йому відповідно до ст.1 ЗУ « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» повинна бути призначена та виплачуватися державна соціальна допомога як особі з інвалідністю з дитинства другої групи. Для з`ясування вказаного питання 26 травня 2021 року він звернувся до управління праці та соціального захисту Краматорської міської ради із відповідною заявою. Із відповіді, наданої йому управлінням праці та соціального захисту Краматорської міської ради від 18.06.2021 року № 29-01-14/3-720-5.1.6.2, йому стало відомо про те, що відповідачу за період з 01.03.2014 року по 31.05.2021 року була виплачена належна йому соціальна допомога у загальному розмірі 115 646,00 гривень.

Враховуючи викладене, в період з 01.03.2014 року по 31.05.2021 року він повинен був отримувати належну йому як особі з інвалідністю з дитинства другої групи соціальну допомогу, проте, в результаті протиправних дій відповідача, він був позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Вважає, що вказані грошові кошти були набуті відповідачем безпідставно, у зв`язку із чим для захисту своїх інтересів з цього питання він вимушений звертатися до суду із вказаним позовом.

За вказаних обставин, оскільки опіку ОСОБА_3 над ним було припинено з лютого 2014 року, відповідач повинен повернути безпідставно набути ним кошті у загальному розмірі 115 646,00 грн.

Просить суд стягнути зі ОСОБА_3 на його користь безпідставно набути грошові кошти в загальному розмірі 115 646, 00 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08.11.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Відповідач по справі, скориставшись своїм правом, передбаченим ЦПК України, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилалась на те, що проти вказаного позову він заперечує частково. Доводи, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог є надуманими і не відповідають дійсності, оскільки про рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23.01.2014 року, яким було скасовано рішення Краматорського міського суду від 20.06.2008 року про визнання недієздатним позивача ОСОБА_1 та було поновлено його в цивільній дієздатності, йому стало відомо тільки після отримання ухвали Краматорського міського суду від 08.11.2021 року про відкриття провадження по справі №234/12341/21 разом з позовною заявою з додатками, в якій позивач посилається на рішення, яким його поновлено в цивільній дієздатності.

Вказує, що зі спілкування з позивачем, він жодного разу не помітив, що психічний стан його здоров`я значно покращився і що в нього поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, в січні 2014 року ні позивач, ні Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради не повідомили його про поновлення позивача в цивільній дієздатності і про припинення опіки. Тому, він вважав себе до останнього часу опікуном брата і намагався належним чином виконувати свої обов`язки опікуна. Коли він отримував соціальну допомогу на позивача, він одразу купляв на неї продукти та необхідні речі, та коли провідував брата, все це приносив йому додому. На власні нужди він жодного разу не витрачав його гроші, оскільки розумів, що після смерті матері, він залишився єдиною рідною людиною для брата. Інших близьких родичів крім нього в позивача не має. Тому ніякої його вини не має в тому, що склалася така незрозуміла ситуація.

Крім того, позивач вимагає стягнути з нього грошові кошти в розмірі 115 646,00 грн. за період з 01.03.2014 року по 31.05.2021 рік. з порушенням встановленого трирічного строку позовної давності.

Тому просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, з урахуванням трирічного строку позовної давності.

09.12.20211 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 , в якій посилалась на те, що у своєму відзиві відповідач жодним чином не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, крім того він фактично визнав заявлені позовні вимоги, проте просить застосувати до них трирічний строк позовної давності. Проте, як було зазначено у позові, про те, що йому була призначена державна соціальна допомога як особі з інвалідністю з дитинства 2 групу за період з 01.03.2014 року по 31.05.2021 року, яку отримував відповідач, він дізнався тільки 18.06.2021 року з відповіді Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради № 29-01-14/3-720-5.1.6.2. Таким чином, про порушення свого права та про особу яка його порушила, він дізнався тільки 18.06.2021 року у зв`язку із чим перебіг позовної давності починається саме з цього дня і вимоги відповідача щодо застосування до вказаних правовідносин трирічного строку позовної давності нікчемні та не відповідають вимогам чинного законодавства з цього питання. Просив його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.01.2022 року підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Про місце, дату і час проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, у своїх запереченнях, викладених у відзиві на позовну заяву наполягає у повному обсязі. Просить при розгляді даної справи урахувати трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно отриманої відповідачем ОСОБА_3 державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства 2 групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» у розмірі 115 646,00 грн., які ним були отримані після припинення підстав для виплати.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією iз сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України, тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії ДОН-04 № 038085.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20.06.2008 року ОСОБА_1 визнано недієздатним та призначено його опікуном його рідного брата ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2014 року, скасовано рішення Краматорського міського суду від 20.06.2008 року № 2о-32/2008 про визнання недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорська Донецької області, який проживає в АДРЕСА_1 та поновлено його в цивільній дієздатності. Припинено опіку ОСОБА_3 , встановлену рішенням Краматорського міського суду від 20.06.2008 року №2о-32/2008 над ОСОБА_1 .

26.05.2021 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту Краматорської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю з дитинства другої групи, відповідно до ст.1 ЗУ « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю».

Листом до Управління праці та соціального захисту Краматорської міської ради № 29-01-14/3-720-5.1.6.2 від 18.06.2021 року позивача повідомлено, що вперше ОСОБА_3 , як опікун, призначений рішенням Краматорського міського суду від 20.06.2008 року над недієздатним ОСОБА_1 , звернувся до управління 08.05.2009 року з заявою про призначення державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства 2 другої групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» на підопічного ОСОБА_1 . Виплата державної соціальної допомоги на підопічного ОСОБА_1 здійснювалась на картковий рахунок ОСОБА_3 до уповноваженого банку за період з 08.05.2009 року по 30.04.2017 року та з 01.05.2017 року по 31.05.2021 року на поштове відділення за місцем проживання, згідно довідок про нараховані та виплачені розміри державної соціальної допомоги. Загальна сума нарахованої та виплаченої ОСОБА_3 державної соціальної допомоги за період з 01.03.2014 року по 31.05.2021 року складає 115 646,00 грн. Виплата державної допомоги ОСОБА_3 як опікуну припинена з 01.06.2021 року.

Відповідно до висновку правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові № 6-91 цс 14 від 02.07.2014 року, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст.1215 ЦК України).

Однак, позивач по справі не знав про те , що відповідачу за період з 01.03.2014 року по 31.05.2021 року була виплачена належна позивачу соціальна допомога у загальному розмірі 115 646,00 гривень.

Тому, на переконання суду, сума державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства 2 групи відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» у розмірі 115 646,00 грн. повинна бути стягнена з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 як безпідставно набута.

Щодо позиції відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду з даним позовом, слід зазначити наступне.

Статтями 256-257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач про порушення свого права дізнався 18.06.2021 року з відповіді Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради № 29-01-14/3-720-5.1.6.2. від 18.06.2021 року.

Таким чином, позивачем було дотримано строк позовної давності при зверненні до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 , тому суд вважає, що відсутні підстави для застосування позовної давності до пред`явлених позивачем вимог.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню безпідставно набути грошові кошти в загальному розмірі 115 646, 00 грн.

Беручи до уваги той факт, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, а відтак звільнений від сплати судового збору, а тому на підставіст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1156,46 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно набуті грошові кошти в сумі 115 646 (сто п`ятнадцять тисяч шістсот сорок шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 1 156 (одна тисяча сто п`ятдесят шість) грн. 46 коп.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко