Справа №521/4841/21
Провадження №2/521/513/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гузьєвої Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сімейних відносин та надання права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м..Одеси Петренко Ірина Владиславівна з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту сімейних відносин та надання права на спадкування за законом, в якому вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю та перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2013р. На момент смерті ОСОБА_3 йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Так на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2003р. ОСОБА_3 спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_4 придбали вказану квартиру у рівних частках. На час укладення даного договору ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано в 2013р., проте придбання вказаної квартири було пов`язано з фактичним припиненням шлюбних відносин з ОСОБА_5 .. До 2003р. родина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживала у спільній квартирі АДРЕСА_2 . Однак у зв`язку з припиненням шлюбних відносин дана квартира була продана та придбане окреме житло для ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_1 ) та для ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_3 успадкував після смерті своєї матері Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Як зазначала позивач, вона з ОСОБА_3 проживали у зазначеній квартирі однією сім`єю, мали спільні права та обов`язки, розподіляли обов`язки з ведення господарства, вели спільний бюджет та будували спільні плани на майбутнє. Крім того, ОСОБА_3 30.01.2016р. зареєстрував за адресою вказаної квартири доньку ОСОБА_1 , яка проживала разом з ним і до якої він ставився, як до рідної доньки. Наприкінці 2020р. ОСОБА_3 важко захворів, у нього розпочалися сильні оперізуючі болі у внутрішніх органах, через які він не міг працювати. Позивач відвідувала разом з ним лікарів, вислуховувала їх рекомендації, викликала швидку та слідкувала за дотриманням рекомендацій чоловіком. 09.01.2021р. ОСОБА_3 був госпіталізований в КНП ОМР «Міська клінічна лікарня №10», однак в той же день був перевезений до КЛ ДУС «Феофанія», де йому було зроблено дві операції. Попри зусилля лікарів ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, його поховання було організовано власними силами та за власні кошти позивача. 01.02.2021р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Образцової Т.А, яка повідомила позивача про те, що спадкова справа вже заведена за заявою відповідача. Враховуючи, що відповідач, яка є донькою ОСОБА_6 має переважне право перед нею на оформлення спадщини, позивач просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2013р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом зі спадкоємцем першої черги та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник заперечували проти позову, посилаючись на його недоведеність, про що надали відзив на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_1 , про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 15.01.2003р., посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської нотаріальної контори Мельник Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-128 та зареєстрованого в ОМБТІ 11.02.2003р. (а.с.8)

26.06.2013р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис №197. (а.с.13)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2014р., зареєстрованого в реєстрі за №3655, ОСОБА_3 успадкував Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9)

Право власності ОСОБА_6 на Ѕ частину вказаної квартири, яка належала його матері, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.10)

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №741/01.04.2017р. у квартирі АДРЕСА_1 значаться: ОСОБА_4 (відповідальний) без реєстрації; ОСОБА_3 , 1957р.н., (син) зареєстрований з 04.04.2003р.; ОСОБА_7 1999р.н., (онучка) зареєстрована 30.01.2016р. (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №657, що видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.16)

В матеріалах справи наявна копія лікарського свідоцтва про смерть №164 від 14.01.2021р., виданого на ім`я ОСОБА_2 , із зазначенням причини смерті ОСОБА_6 (а.с.15)

Також в матеріалах справи наявні копії довідки на одержання та підпоховання праху ОСОБА_6 від 17.01.2021р., копія договору замовлення на організацію та проведення поховання №063984 від 24.01.2021р. з квитанцією на суму 167грн., копія договору замовлення на організацію проведення поховання від 17.01.2021р. із зазначенням суми 200грн., в якому відсутній підпис ОСОБА_1 , копія договору замовлення на організацію та проведення поховання №063800 від 17.01.2021р. з квитанцією 1060,20грн., копія договору-замовлення про надання ритуальних послуг, передбачених Мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, необхідних для організації поховання від 17.01.2021р. із зазначенням суми 12900грн. та 1100грн., в якому відсутній підпис ОСОБА_1 , які видані на ім`я ОСОБА_1 . Також в матеріалах справи наявні копії квитанцій від 17.06.2021р., з яких вбачається, що з картки ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, на картку чоловіка відповідача ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 тобто в день смерті ОСОБА_6 , були переведені грошові кошти 4900грн., 4990грн. та 98грн. (а.с.17-21, 100, 101)

Згідно наказу Державної служби геології та надр України Причорномор ДРГП №8/вир від 26.01.2021р. ОСОБА_1 надано одноразову грошову допомогу у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого в Україні на день видання наказу у сумі 2270грн. у зв`язку зі смертю її чоловіка після тяжкої хвороби ОСОБА_6 (а.с.22)

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3 .

Згідно до ст.ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1258 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

29.01.2021р. та 02.02.2021р. відповідач, яка є донькою померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та не заперечується сторонами по справі, яка після реєстрації шлюбу 15.11.1998р. з ОСОБА_9 змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 », звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та було заведено спадкову справу №2/2021, копія якої надійшла до Малиновського районного суду м.Одеси. (а.с.46, 61-83)

01.02.2021р. та 03.02.2021р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , справжність її підпису засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А. (а.с.23,24,76)

До свого відзиву на позовну заяву відповідачем надано копію квитанції від 11.01.2021р. про сплату нею послуг за медичне транспортування в розмірі 13300грн., копію рахунку-фактури № И1 ВК-03161 від 11.01.2021р. на суму 437850грн., копію видаткової накладної №3 від 11.01.2021р. на суму 9538грн., копію квитанції №34 від 11.01.2021р. на суму 9538грн., копію накладної №2367 від 12.01.2021р. на суму 183933грн., копію квитанції від 11.01.2021р. на суму 7400грн. та від 13.01.2021р. на суму 7400грн., копію квитанції від 12.01.2021р. на суму 992,65грн., від 11.01.2021р. на суму 14010грн., від 11.01.2021р. на суму 2242,90грн., що підтверджують понесені нею витрати на лікування ОСОБА_6 (а.с.47-52,54)

Допитана в судовому засіданні свідок позивача ОСОБА_7 , яка є донькою позивача, пояснила, що у позивача та померлого ОСОБА_6 були відносини з 2012р., а до цього вона до нього приїздила та допомагала доглядати за його матір`ю, проживати постійно вони почали в 2013р. В 2016р. свідок закінчувала школу і щоб здати ЗНО потрібно було мати реєстрацію і ОСОБА_3 запропонував її зареєструвати за адресою: АДРЕСА_4 , де вона була зареєстрована та проживала з січня 2016р. До цього часу свідок разом зі своєю бабусею та прабабусею проживала за адресою: АДРЕСА_5 . За життя ОСОБА_6 її мати проживала з ним однією сім`єю, у них були теплі сімейні відносини, до свідка він ставився добре, вони разом їздили на море, разом вечеряли, сімейний бюджет був спільний. У ОСОБА_6 була нервова робота, що можливо і спровокувало хворобу. Прибирала у квартирі та готовила їжу позивач, а чоловічу роботу виконував ОСОБА_3 . Як пояснювала свідок з 1 по 6 січня 2021р. ОСОБА_3 здебільшого лежав, однак міг встати та підти до туалету. Позивач готувала та приносила йому їжу, ходила за пігулками в аптеку, сплачувала комунальні платежі, однак свідку не відомо за чиї кошти вони були сплачені. Ремонт у квартирі проводився ОСОБА_3 та його друзями в 2017-2018р.р.

Свідок позивача ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_6 знає більше ніж 40 років, він ходив до нього у гості, спілкувалися як добрі знайомі. Спочатку ОСОБА_3 з першою жінкою та донькою, яких свідок бачив два рази, проживав в комунальній квартирі на площі Катерининській в м.Одесі, а потім він разом зі своєю мамою придбав для себе квартиру та придбав квартиру для колишньої дружини та доньки, адреси він не знає. З позивачем свідок познайомився за рік до смерті матері ОСОБА_6 , вона допомагала йому доглядати за хворою матір`ю, а після смерті матері ОСОБА_6 в 2013р. позивач та її донька стала постійно проживати разом з ОСОБА_3 , який називав її своєю дружиною та навіть хотів замовити весільні каблучки, однак у нього не було коштів на це. Свідку відомо, що ОСОБА_3 років десять назад лікували виразку шлунка, а в останній час йому зробили дві операції. Після того як йому було проведено дві операції, свідок спілкувався з ним по телефону, однак не приходив. Крім того, свідок вважає, що позивач була дружиною ОСОБА_6 , оскільки доглядала за ним, мила, прала, готовила їжу для ОСОБА_6 . З 2014р. свідок приблизно раз в неділю відвідував ОСОБА_6 , вони ходили з ним на море, їздили до санаторію та до його сестер.

Свідок позивача ОСОБА_12 повідомив суду, що з ОСОБА_3 він був знайомий з 1995-1996р.р. Коли той став проживати по АДРЕСА_6 разом зі своєю мамою, до них переїхала проживати позивач разом зі своєю донькою, вони жили як чоловік та жінка, позивач готувала їжу, прибирала та вела себе як господиня. ОСОБА_3 працював, однак у нього періодично піднімався тиск і позивач його лікувала, однак лежачим він не був. В основному вони спілкувалися по святам. Років вісім назад ОСОБА_3 представив позивача як свою знайому.

Допитаний в судовому засіданні свідок позивача ОСОБА_13 пояснив, що позивач його колишня сваха. Свідку відомо, що позивач та ОСОБА_3 проживали як одна сім`я, вона вела себе у його квартирі як господиня, готовила їжу, прибирала, у них буди ніжні та щирі почуття. Свідок пояснив, що десь приблизно раз на місяць вони спілкувалися, ходили в гості один до одного. В грудні 2020 року позивач зателефонувала свідку та повідомила, що ОСОБА_3 лежить, не встає, вона викликала йому швидку допомогу та його забрали до лікарні. На питання суду свідок відповів, що про хвороби ОСОБА_6 йому невідомо.

Свідок позивача ОСОБА_14 , яка є донькою позивача, пояснила, що у квартирі АДРЕСА_7 позивач не проживала, оскільки проживала разом з ОСОБА_3 , була з ним щасливою. ОСОБА_3 дуже добре ставився до доньки позивача. З приводу пояснень, які надавалися позивачем в Приморському райвідділі міліції та Приморському районному суді м.Одеси, свідок повідомила, що позивач, не бажаючи засмучувати ОСОБА_6 з приводу паління свідка, вказала адресу АДРЕСА_5 . У квартирі ОСОБА_6 свідок бувала декілька разів на місяць, на свята вона там нікого не бачила з інших людей, були тільки родичі. За місяць до смерті ОСОБА_3 не був лежачим, однак йому вже було погано зі здоров`ям.

Суд зазначає, що покази свідка ОСОБА_14 протирічать показам свідка позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які стверджували, шо на свята вони приходили в гості до ОСОБА_6 .

Свідок відповідача ОСОБА_15 повідомила суду, що позивача вона знає, оскільки та працювала з її чоловіком на одному підприємстві. ОСОБА_3 доводиться її рідним братом, він разом з мамою ОСОБА_4 проживав на АДРЕСА_4 , а коли їхня мама захворіла то свідок іноді приходила та допомагала ОСОБА_3 у догляді за нею, при цьому у квартирі позивача вона ніколи не бачила. Декілька разів вона бачила разом ОСОБА_6 та позивача, він почав вживати алкоголь, хоча йому це не треба було робити. У ОСОБА_6 були захворювання, однак він ніколи лежачим не був. 31.12.2020р. свідок подзвонила ОСОБА_3 і той повідомив, що у нього дуже болить живіт, після чого вона подзвонила відповідачу та повідомила про це, відповідач приїхала до нього і викликала швидку допомогу, йому зробили укол, однак це не допомогло, оскільки йому була потрібна операція. Чоловік відповідача та відповідач завжди приймали участь у житті ОСОБА_6 , давали йому кошти, а коли лікарі сказали, що в Одесі такої операції ОСОБА_3 зробити не можуть, то відповідач організувала його вивезення до клініки Феофанія в м.Києві. Яким чином ОСОБА_6 відвезли до Києва свідок не знає. Свідок також зазначала, що на всіх спільних заходах ОСОБА_3 був один. Свідок також зазначила, що з ОСОБА_3 вони спілкувалися тільки по телефону, так як останні два роки живуть на дачі та вона не бачила, щоб ОСОБА_3 та позивач придбали в квартиру якусь техніку.

Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_5 повідомила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_6 , після розлучення з яким у них збереглися гарні дружні відносини, вони часто передзвонювалися, він запитував чи їй щось не потрібно. За час сумісного життя ОСОБА_3 хворів на гастрит, тиском не страждав. 31.12.2020р. ОСОБА_3 стало погано, відповідачка та її чоловік возили його на УЗД, йому поставили діагноз, який виявився неправильним, йому вдома ставили крапельниці, які придбавали відповідач та її чоловік. 09.01.2021р. ОСОБА_3 знову стало погано та його швидкою допомогою було відвезено в 10 лікарню, де був поставлений діагноз розшарування аорти, а після цього відповідач та її чоловік відвезли його до м.Києва в клініку Феофанію. Всі витрати за лікування ОСОБА_6 несли відповідач та її чоловік, так як у ОСОБА_6 грошей не було, підприємство, на якому він працював, було збитковим, грошей не вистачало і ОСОБА_3 часто брав їх у чоловіка відповідача. Свідок була присутня коди відповідач купляла ліки для ОСОБА_6 . Останній раз вона його бачила 03.12.2020р., він був здоровий та повідомив, що він влаштувався на другу роботу в нічну зміну. Зі слів ОСОБА_15 їй відомо, що у ОСОБА_6 років два-три назад з`явилася жінка та вона їх бачила в стані алкогольного сп`яніння. На сімейних заходах ОСОБА_3 завжди був один та казав, що у нього є один єдиний друг ОСОБА_16 , який приходив до нього та який був хрещеним батьком доньки свідка та який помер.

Свідок відповідача ОСОБА_9 , який є чоловіком відповідача, стверджував, що до 31.12.2020р. у ОСОБА_6 були незначні хвороби, лежачим він не був. 31.12.2020р. у нього був приступ, викликали швидку допомогу, лікарі зробили йому укол. 06.01.2021р. свідок возив ОСОБА_6 на УЗД, а 09.01.2021р. їм подзвонили та сказали що ОСОБА_3 в лікарні, вони приїхали, ОСОБА_3 самостійно проходив УЗД, а по обіді його поклали в 10 лікарню, одна йому було поставлено неправильний діагноз, після чого вони звернулися до ОСОБА_17 де їм сказали, що йому необхідна операцію та порадили відвезти до клініки Феофанія. Як зазначав свідок, він замовив спеціалізовану машину, оскільки у ОСОБА_6 заблокувало ноги і відвезли до м.Києва. Свідок пояснив, що всі витрати на лікування ніс він, оскільки являється приватним підприємцем, та його дружина. До цього часу, коли ОСОБА_3 майже кожного дня заходив до нього на роботу, позивача з ним ніколи не було. Також свідку відомо, що ОСОБА_3 нічого з позивачем не купували, в тому числі і побутову техніку, нікуди не їздили, на сімейних заходах він завжди був один, він також не бачив позивача на поминальному обіді.

На питання суду яким чином у позивача з`явилися докази, які вона додала до позовної заяви, відповідач відповідала, що з позивачем вона познайомилася на ювілеї її батька в 2018р., куди позивач була запрошена, оскільки вона працювала з ОСОБА_3 , і його після смерті відповідач попросила позивача отримати борг по заробітній платі батька у зв`язку з чим їй було надані документи. 10000грн. позивач із цієї заробітної плати перерахувала на карточку чоловіка відповідача.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Згідно пункту 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Таким чином, за правилами пункту 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вищевказані пояснення свідків можуть бути доказом постійного проживання із спадкодавцем ( ОСОБА_3 ) тільки у разі відсутності у паспорті відмітки про реєстрацію його місця проживання взагалі (якщо спадкоємець знявся з реєстрації за попереднім місцем проживання та не звернувся до органу реєстрації після прибуття до нового місця проживання).

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Разом з тим, визначення терміну "постійне місце проживання", будь-які часові критерії для визначення факту постійності в чинному законодавстві відсутні.

У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» під час вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/38043/17 у постанові від 05.06.2019р.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Тривалість спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем за законом не визначена та необхідно розрізняти: місце проживання та місце перебування особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.02.2018 року (справа №2/0624/776/2012), постанові від 31.10.2018 року ( справа №272/587/17-ц).

Згідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

В матеріалах справи наявна копія паспорта позивача з відміткою її реєстрації за адресою: АДРЕСА_8 . (а.с.6-7)

Крім того, в матеріалах справи наявна копія пояснення ОСОБА_1 від 04.08.2015р. з приводу куріння її доньки ОСОБА_7 в забороненому місці, за що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 15.09.2015р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. В цих поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що вона разом зі своєю сім`єю тривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_5 .(а.с.57-58)

В судовому засіданні позивач вказувала, що адреса: АДРЕСА_5 у письмових поясненнях нею була зазначена для того, щоб ОСОБА_6 не змушувати нервувати з цього приводу а насправді в той час вона проживала за адресою місця проживання ОСОБА_6 .

Суд критично ставиться до відповіді голови правління ОСББ «Літо-Філатова47/3» Кличевої Л.А. від 09.06.2021р. про те, що ОСОБА_1 припинила своє проживання за адресою: АДРЕСА_5 в листопаді 2013р. а її донька ОСОБА_7 припинила своє проживання за вказаною адресою в серпні 2014р., оскільки голова правління ОСББ «Літо-Філатова47/3» Кличева Л.А. є колишньою свекрухою позивача, а отже може бути зацікавленою особою.(а.с.118)

Посилання позивача на факт реєстрації доньки позивача ОСОБА_7 у квартирі померлого ОСОБА_6 не доводить факт сумісного проживання позивача з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю з 2013р.

Судом надано належну оцінку показам свідків, допитаних під час розгляду справи, які, не містять інформації про предмет доказування і не стосуються спільного проживання позивача з померлою, які лише стверджували про епізодичні відвідування ними спадкодавця. Крім того, одні тільки покази свідків не можуть бути підставою для встановлення вказаного факту.

Зазначена позиція підтверджується висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №129/2115/15-ц.

Що стосується обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, та які підтверджуються квитанціями про сплату нею витрат, понесених на поховання ОСОБА_6 суд зазначає, що ці вказані документи датовані датами після смерті ОСОБА_6 та не можуть бути доказами, що підтверджують факт проживання позивача однією сім`єю з останнім протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.1259 Цивільного кодексу України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно до п.5.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св19) та від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19).

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні докази того, що померлий ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані та потребував опіки як то медичні документи, висновок експертизи тощо, а навпаки сама позивач у своєму позові зазначає, що наприкінці 2020р. ОСОБА_3 захворів і вона разом з ним відвідувала лікарів. Також позивачем не додано доказів матеріального забезпечення ОСОБА_6 .

Посилання представника позивача на технічний паспорт квартири АДРЕСА_1 , як на доказ спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , не може бути належним доказом оскільки він є технічним документом, в якому зазначені приміщення, з яких складається житловий будинок.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пункті 45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 17 червня 2011 року, зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів (…)».

Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про те, що позивачем не надано усіх достатніх доказів на підтвердження того, що між нею та померлим ОСОБА_3 склалися усталені стосунки, що притаманні сім`ї, що вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також мали взаємні права та обов`язки. Також не надано доказів, які б стали підставою для надання їй права на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом зі спадкоємцем першої черги.

Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1259, 1264, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сімейних відносин та надання права на спадкування за законом - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Малиновського районного суду м. Одеси на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН