Провадження № 22-з/812/22/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

15 лютого 2022 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Данилової О.О., Колосовського С.Ю.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи заяву Кобзаренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя Домівка», про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №489/2918/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя Домівка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя Домівка» (далі ОСББ «Моя домівка») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позов мотивовано тим, що відповідач до 06 червня 2020 р. була власником квартири АДРЕСА_1 та співвласником багатоквартирного будинку, в якому 22 червня 2016 р. було створено ОСББ «Моя домівка». 23 лютого 2019 р. загальними зборами ОСББ «Моя домівка» затверджений розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 грн. 74 коп. з розрахунку на 1 кв.м квартири. 22 жовтня 2019 р. загальними зборами позивача вищевказаний розмір внесків затверджений у розмірі 5 грн. В порушення своїх обов`язків щодо своєчасної оплати за надані позивачем послуги, в період з березня 2019 р. по червень 2020 р. в неї виникла заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2826 грн. 86 коп. станом на 30.06.2020 в останньої виникла заборгованість у розмірі 2826,86 грн. по внескам та платежам співвласників об`єднання, та у зв`язку з їх несплатою - три проценти річних у розмірі 59 грн. 14 коп. та 62 грн. 29 коп. інфляційних витрат.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованості у загальному розмірі 2948 грн. 69 коп., з яких 2826 грн. 86 коп. заборгованість по внескам та платежам, 59 грн. 14 коп. 3% річних та 62 грн. 69 коп. інфляційні витрати, а також стягнути 1000 грн. судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2021 р. позовні вимоги ОСББ «Моя домівка» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Моя домівка» заборгованість за житлово-комунальні комунальні послуги за період з 01 березня 2019 р. по 30 червня 2020 р., яка станом на 30 червня 2020 р. складається із 2826 грн. 86 коп. заборгованість зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт будинку та прибудинкової території, 62 грн. 69 коп. інфляційних витрат та 59 грн. 14 коп. трьох процентів річних, всього 2948 грн. 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Моя домівка» 2270 грн. судового збору та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2021 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції вказаної постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

12 січня 2022 р. через засоби електронного зв`язку до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява Кобзаренка М.Ю., який діє в інтересах ОСББ «Моя домівка», про ухвалення додаткового рішення у справі, де заявник просив суд ухвалити додаткове рішення, яким покласти на відповідача ОСОБА_1 судові витрати позивача ОСББ «Моя домівка», пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 951 грн.

Заперечень від інших учасників справи не надходило.

Перевіривши наведені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно приписів частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина 3 статті 141 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що за надану правничу допомогу він поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2951 грн. за послуги адвоката (а.с. 91-92) та надав детальний опис робіт, а саме: 113 грн.50 коп. - ознайомлення з документами клієнта; 113 грн. 50 коп. ознайомлення з апеляційною скаргою; 227 грн. ознайомлення з судовою практикою в аналогічній спорах; 2042 грн. складення відзиву; 113 грн. 50 коп. складення акту про надання правничої допомоги; 113 грн. 50 коп. направлення відзиву учасникам справи; 227 грн. подання безпосередньо до суду відзиву на апеляційну скаргу.

До відзиву на апеляційну скаргу були додані: копію договору про надання правничої допомоги від 10 грудня 2021 року та акт про надання правничої допомоги з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат від 13 грудня 2021 року (а.с. 98-101).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та повинен враховуватися апеляційним судом відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У договорі про надання правничої допомоги від 10 грудня 2021 року сторони домовились, що розмір оплати за годину роботи адвоката становить 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому надані відповідні послуги (другий абзац пункту 4.2).

В акті про надання правничої допомоги від 13 грудня 2021 року зазначено, що сторони погодили розмір оплати за годину роботи адвоката, що становить 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому надані відповідні послуги, що складає 681 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги від 10 грудня 2021 року, укладеного адвокатом Кобзаренком М.Ю. із ОСББ «Моя Домівка», за цим договором адвокат зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу, а клієнт приймає на себе зобов`язання виплатити адвокату гонорар (винагороду), за надану правничу допомогу, та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Професійна правнича допомога за даним договором включає в себе, зокрема, підготовку процесуальних документів (позовних заяв, клопотань, заперечень, тощо), представництво інтересів клієнта у судових установах.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат від 13 грудня 2021 року виконавець (Кобзаренко М.Ю.) надав ОСББ «Моя домівка» наступні послуги:

- ознайомлення з документами клієнта, тривалість - 10 хвилин, вартістю 113 грн. 50 коп.;

- ознайомлення з апеляційною скаргою, тривалість 10 хвилин, вартістю 113 грн. 50 коп.;

- ознайомлення з судовою практикою в аналогічних спорах, тривалістю 20 хвилин, вартістю 227 грн.;

- складення відзиву, тривалістю 180 хвилин, вартістю 2043 грн.;

- складення акту про надання правничої допомоги, тривалістю 10 хвилин, вартістю 113 грн. 50 коп.;

- направлення відзиву учасникам справи, тривалістю 10 хвилин, вартістю 113 грн. 50 коп.;

- подання безпосередньо до суду відзиву на апеляційну скаргу, тривалістю 20 хвилин, вартістю 227 грн.

Обґрунтовуючи зазначеним свою заяву, позивач стверджував, що є підстави для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, оскільки доказами підтверджено надання професійної правничої допомоги у погодженому між позивачем та адвокатом розмірі.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що частина із наданих послуг не може бути віднесена саме до правничої допомоги.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

У постанові від 04 листопада 2019 року у справі № 9901/264/19 Верховний Суд

Так, згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, складення акту про надання правничої допомоги, направлення відзиву учасникам справи, подання безпосередньо до суду відзиву на апеляційну скаргу не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в статтями 1, 19 Закону №5076-VI. А тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з тим що постановою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року не вирішено питання про розподіл витрат на правничу допомогу, є підстави для ухвалення додаткового судового рішення із цього приводу, а саме про часткове задоволення заяви та стягнення на користь позивача 2497 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (ознайомлення з документами клієнта, ознайомлення з апеляційною скаргою, ознайомлення з судовою практикою в аналогічних спорах; складення відзиву), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Моя Домівка» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2497 грн.

Керуючись статтями 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Кобзаренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя Домівка» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя Домівка» 2497 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: О.О. Данилова

С.Ю. Колосовський