Справа № 243/9527/21
Провадження № 2/243/206/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 7 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування України в Донецькій області,

за участю третьої особи: Волноваське міське відділення Управління виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування України

в Донецькій області

вимоги позивача: про зобов`язання нарахування

та виплати страхових виплат

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахування та виплати страхових виплат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ОСОБА_2 з 2014 року перебував на обліку у Волноваському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як отримувач соціальної допомоги по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на отримані страхові виплати, які належали за життя померлому. На запит приватного нотаріуса Орлової Л.О. відповідач повідомив про відсутність заборгованості по страховим виплатам, оскільки з 01.11.2017 року виплати йому не проводилися.

Додатково приватним нотаріусом біло зроблено повторний запит до відповідача щодо підстав ненадання сум страхових виплат.

Відповіддю від 02.07.2021 року відповідач зазначив, що на обліку у нього ОСОБА_2 перебував до 01.11.2017 року і з нього часу виплати припинені.

Вважає дії відповідача такими, що не відповідають закону та порушують її право власності на грошові кошти, які належали спадкодавцю у зв`язку з тим, що до 2014 року ОСОБА_2 перебував на обліку у ВФСС в м. Антрацит Луганської області. Після початку військового конфлікту на сході України ОСОБА_2 вимушений був переміститися до м. Волноваха Донецької області та стати на облік як ВПО. З 18.11.2014 року відповідачем було взято на облік ОСОБА_2 та йому почали виплатувати страхові виплати.

З 01.11.2017 року без прийняття відповідного рішення виплати страхових сум ОСОБА_2 були припинені. Враховуючи стан здоров`я останній повернувся на тимчасово неконтрольовану територію у с. Леськине Антрацит Луганської області та в подальшому не мав змоги виїхати та поновити виплати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер на непідконтрольній Україні території.

Позивач є рідною сестрою ОСОБА_2 і звернулася до нотаріуса с заявою про оформленні спадщини, однак відповідачем було відмовлено в отриманні інформації для нотаріуса.

Посилаючись на ст. 1227, 1269, 1301 ЦК та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_2 за період з 01.11.2017 року по 19.03.2020 року у розмірі 80 000 грн. та виплатити нараховані суми на її користь.

27.10.2021 року до суду надано відзив на позовну заяву, де представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 перебував на обліку з 01.04.2001 року та отримував виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Антрацит Луганської області, де органи державної влади здійснювали свої повноваження в повному обсязі до набуття чинності розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р. Згідно з даним розпорядженням Уряду місто Антрацит віднесено до населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Реалізуючи свої права ОСОБА_2 звернувся до Волноваського міського відділення, де отримував страхові виплати в період з 01.10.2014 року по 01.11.2017 року.

01.11.2017 року щомісячні страхові виплати припинено на підставі рішення комісії у зв`язку із скасуванням довідки ВПО, що оформлено у вигляді Постанови №0542/2396/2396/29 від 02.01.2018 року.

За життя ОСОБА_2 у встановлено законом порядку не оскаржував дії відповідача, не виявив інтересу та волі на відновлення нарахування щомісячної страхової суми. Таким чином, оскільки за життя страхові суми ОСОБА_2 не нараховувалися, то вони не можуть входити до складу спадщини, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.31-32).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву від 14.01.2022 року у якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи на стороні відповідача - Волноваське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду08.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження (а.с.20).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 2014 року перебував на обліку у Волноваському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові виплати на підставі довідки ВПО від 18.11.2014 року (а.с. 50).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21.08.2021 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-9), та видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 Серії НОМЕР_1 від 11.09.2020 року (а.с. 15).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач по справі - ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи та Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 5).

На запит приватного нотаріуса Орлової Л.О. Волноваське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило про відсутність заборгованості по страховим виплатам ОСОБА_2 , оскільки з 01.11.2017 року виплати були припинені (а.с. 78-79).

01.11.2017 року щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 припинено на підставі рішення комісії у зв`язку із скасуванням довідки ВПО, що оформлено у вигляді Постанови №0542/2396/2396/29 від 02.01.2018 року (а.с. 51).

V. Оцінка суду.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з частинами четвертою і сьомою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Частиною 10 цієї статті визначено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Таким чином, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом не входить до складу спадщини. Право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, а не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члені сім`ї спадкодавця.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14.04.2020 року.

Проте припинення нарахування Фондом страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01.11.2017 року на підставі постанови Фонду від 02.01.2018 року (а.с. 51), тобто за життя ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті останнього, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто через три роки від дати прийняття Фондом рішення про припинення виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано і спадкодавець дій відповідача із ненарахування вказаних страхових виплат не оскаржував.

Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити страхові суми на її користь належні померлому ОСОБА_2 не є слушними.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 припинена виплата страхових виплат за життя і ним не вчинено дій спрямованих на відновлення виплати, у результаті чого ОСОБА_2 у період із 01.11.2017 року по 19.03.2020 року страхові виплати не нараховувалися, а отже, ОСОБА_1 , враховуючи положення статті 1227 ЦК України, не набула право на отримання цих виплат як спадкове майно.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Таким чином, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9,12,19,81,82,141,263-265 ЦПК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за участю третьо особи Волноваського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахування та виплати страхових виплат - відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їй пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення ухвалено, складено та підписано у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлено 17.01.2022 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко