Справа № 185/6517/21
Провадження № 2/185/355/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2022 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/6517/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Калінінський районний відділ державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна,- ВСТАНОВИВ:
Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу - ОСОБА_1 , її чоловіку - ОСОБА_4 , їх сину - ОСОБА_2 , ОСОБА_7 належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить ним на праві спільної часткової власності. Реєстрація права власності була здійснена Донецьким бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 450 від 06.02.2001р. На даний час власники вирішили відчужити вказане нерухоме майно, проте 31.05.2021 року дізнались, відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі Рішення державного реєстратора Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріна Є.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 13311534 від 26 травня 2014 року, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 був накладений арешт та обтяжувачем є Відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції м. Донецьку (з 28 грудня 2019 року Калінінський районний відділ державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Підставою накладення арешту на квартиру стало відкрите виконавче провадження № 43431173 з приводу примусового виконання рішення Будьоннівського районного суду м.Донецька від 07 травня 2014 року по цивільній справі № 2 /254/930/2014, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були стягнуті щомісячні аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу до повноліття дитини. 23 травня 2014 року посадовою особою Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції м. Донецьку була прийнята постанова про арешт майна боржника. Виконавчий лист у виконавчому провадженні № 43431173 був повернутий стягувачу згідно постанови, але фактично виконавчий лист не був повернутий.
Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі рішення державного реєстратора Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріна Є.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 13311534 від 26 травня 2014 року, був накладений арешт на всю квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а не на частину ОСОБА_2 , тобто порушені права інших осіб, а саме позивача, її чоловіка, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Також ОСОБА_3 письмово підтверджує, що заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_8 у ОСОБА_2 немає, аліменти він сплачує регулярно, але технічної можливості у ДВС задля зняття цього арешту немає.
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно письмової заяви просив суд провести судове засідання без участі представника, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.
Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не повідомили.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_5 від 15.12.2000 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 на праві спільної часткової (в рівних частках) власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно реєстраційного надпису реєстрація права власності була здійснена Донецьким бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 450 від 06.02.2001р.
Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 внаслідок укладення шлюбу.
Згідно з витягом Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, від 12.01.2022 року № 294290555, не містить відомостей про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з інформацією з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 12.01.2022 року № 294290555, у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості за вказаними параметрами.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта, фізична особа, РНОКПП НОМЕР_3 , від 31.05.2021 року № НОМЕР_6 , на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 накладено арешт на підставі постанови ВДВС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 12 ВП 43431173, виданий 23.05.2014, видавник державний виконавець ВДВС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку Бабанська С.В., реєстраційний номер обтяження 5782882.
Відповідно до інформації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у Будьонівському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (з 28.12.2019 Будьонівський районний відділ державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 43431173, з виконання виконавчого листа № 2/254/930/2014 від 20.05.2014, виданого Будьонівським районним судом міста Донецьк, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. 22.05.2014 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 23.05.2014 - постанову про звернення стягнення на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, 10.11.2014 р. прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на дату прийняття рішення).
Відповідно до інформації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), станом на 23.07.2021 повторно вищевказаний виконавчий документ (дублікат), до відділів державної виконавчої служби у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надходив та на виконанні не перебуває.
Відповідно до витягів із АСВП щодо виконавчих дій за ВП 43431173, який додано до позову, виконавче провадження № 43431173 завершено, виконавчий лист від 20.05.2014 р. №2/254/930/2014 повернений стягувачу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах,у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час реєстрації арешту нерухомого майна) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина друга статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час реєстрації арешту нерухомого майна).
Приписи аналогічного змісту містяться у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час звернення із цим позовом до суду).
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Відповідно до положень статей 447, 451 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Крім того, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Таким чином, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Саме такий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18) та підтверджується змістом статей 447, 451 ЦПК України, частини першої статті 59, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час вирішення спору судами першої й апеляційної інстанцій.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Позивач зазначає, що обтяження, арешт нерухомого майна, було накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, де був боржником відповідач, ОСОБА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає встановленим у справі обставинам.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта, від 31.05.2021 року № 259197813, накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , відповідачу.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 12.01.2022 року № 294290555, відсутні відомості про накладення арешту на вказану квартиру.
Таким чином, у суду відсутні належні та допустимі докази того, що в рамках виконавчого провадження №43431173 було накладено арешт на майно, належне ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
При цьому, боржник, як сторона виконавчого провадження №43431173, ОСОБА_2 , відповідач у даній справі, у разі незгоди з арештом, який накладений державним виконавцем на його майно під час примусового виконання судового рішення, має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При таких обставинах, оцінивши надані докази, суд, враховуючи вказані вище норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Калінінський районний відділ державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна відмовити в повному обсязі.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. О. Врона