Справа № 349/1814/20
Провадження № 2/349/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2022 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1814/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гринчишин І.Я., звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення її з самовільно зайнятого житлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та яке належить йому на праві приватної власності.

В обгрунтування позову зазначено, що позивач є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 підставі договору купівлі-продажу від 11 лютого 2011 року. Право власності на домоволодіння ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" 15 лютого 2011 року зареєстровано за позивачем. У листопаді 2020 року він виявив, що в домоволодіння вселилася відповідачка по справі ОСОБА_2 . Він, як власник домоволодіння, згоди на її вселення не надавав. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачка відзиву на позов не надала.

Ухвалою від 15 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 16 квітня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 20 січня 2022 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 10 лютого 2022 року.

У судове засідання позивач, представник позивача не прибули, 10 лютого 2022 року направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю, просили позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не прибула, не повідомила суд про причини своєї неявки, не подала клопотання про відкладення розгляду справи, чи слухання справи без її участі. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідачки адвокат Шидзінський І.В. у судовому засіданні позову не визнав зовсім. Пояснив, що згідно рішення Рогатинського районного суду від 07 грудня 2021 року, яке набуло законної сили 18 січня 2022 року, за його довірителькою визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою будинок АДРЕСА_1 . Право власності є непорушним. З цих підстав просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши доводи представника відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 лютого 2011 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Івано-Франківстької області Дзерою Л.О., ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про державну реєстрацію прав за №29008944 сформованого обласним комунальним підприємством "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" від 15 лютого 2011 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу №426 від 11 лютого 2011 року є власником цілого домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області в справі №349/175/21, провадження №2/349/184/21 від 07 грудня 2021 року, житловий будинок АДРЕСА_1 визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . За ОСОБА_2 визнано1/2 частку на вищезазначений будинок.

Надаючи правову оцінку викладеним обста винам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

У частині першій статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 , користується ним для особистого проживання.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.263-265 ЦПК,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номероблікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.О.Гаврилюк

Повне рішення суду складено 11 лютого 2022 року.