Справа № 132/2337/21
Провадження № 2/132/97/22
РІШЕННЯ
Іменем України

27.01.2022р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу №132/2337/21 за позовом Калинівської міської ради Вінницької області в особі Опікунської ради при виконавчому комітеті цього органу місцевого самоврядування, поданим в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася Калинівська міськрада Вінницької області в особі Опікунської ради при виконавчому комітеті цього органу місцевого самоврядування, із вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку міста Вінниця Вінницької області, батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з відповідачів, кожного окремо, на користь установи (закладу, організації) або особи, якій буде передана неповнолітня дитина на проживання, утримання та виховання, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 31.01.2019р. перебуває в КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради», на повному державному утриманні. Відповідачі зі своєї сторони не мають наміру забирати дитину додому та займатися його виховуванням через стан здоров`я останнього, у зв`язку із чим свідомо звернулись до органу опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області із письмовими заявами щодо доцільності позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 20.05.2021р. № 33, орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області, вирішив вважати за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно їх неповнолітньої дитини, а тому просить позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2021р., вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 30.07.2021р. відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у відзиві на позов, власноручно виклали свою позицію щодо позовних вимог, згідно якої, позов в частині позбавлення батьківських прав відносно сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнають у повному обсязі та просять задовольнити, щодо стягнення аліментів, то заперечують відносно частки доходу, яка підлягає стягненню. Зокрема, вважають за доцільне стягнути аліменти солідарно в загальній частці у розмірі 1/8, від їх заробітку (доходу). Дану позицію обґрунтовують тим, що окрім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають на утриманні і іншу спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з 28.09.2021р. знаходиться на стаціонарному лікуванні у інфекційно-боксовому відділенні № 2 Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні Вінницької обласної ради, у зв`язку із чим, вони несуть значних грошових витрат на лікування. Відповідач ОСОБА_2 на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та перебуває на обліку у відділенні № 2 управління соцзахисту Хмільницької РДА, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860,00грн., яка є її єдиним доходом, з якого згідно вимог закону утримання аліментів не проводиться. Натомість, відповідач ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я, потребує систематичного обстеження, постійного лікування та реабілітації, має на своєму утриманні двоє дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких стягнуті аліменти. Таким чином, виходячи із наведених обставин, вони не спроможні сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 10.11.2021р., закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Представник позивача за довіреністю КРУЛІКІВСЬКА М.А. в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у поданому позові, з урахуванням уточнень поданих до нього. В судове засідання, призначене на 27.01.2022р., представник позивача не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просила завершити розгляд справи за її відсутності на підставі письмових доказів.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позбавити як її особисто, так і її чоловіка ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути аліменти на його утримання в розмірі, зазначеному у поданому відзиві на позовну заяву. В судове засідання, призначене на 27.01.2022р., відповідач не з`явилася, заперечень з приводу завершення розгляду справи за її відсутності не подала.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання, призначене на 27.01.2022р., не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав:

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 04.01.2019р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області), який починаючи з 31.01.2019р. та по теперішній час, перебуває на державному утриманні в КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» (лист підприємства № 1-9/90 від 20.04.2021р.), у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, які не мають наміру забирати дитину додому на виховання.

Пунктом 2 частини 1 статі 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ст. 165 цього ж кодексу встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звертатись: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п. 16 цієї ж постанови, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області відповідно до вимог ст. 165 СК України має правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично відмовились від його утримання, виховання та розвитку.

Дана обставина підтверджується листом № 1-9/90 від 20.04.2021р., за підписом директора КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» ОСОБА_7 , згідно тексту якого, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого не мають наміру забирати додому на утримання та виховання, а також письмовими заявами самих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 23.04.2021р., які власноручно просять Орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області розглянути питання щодо доцільності позбавлення їх батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області № 33 від 20.05.2021р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області № 279 від 26.05.2021р., визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відносно малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суд знаходить встановленим, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов в частині позбавлення батьківських прав визнають у повному обсязі, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині позбавлення батьківських прави ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що відповідно до вимог статті 169 СК України, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після стійкої зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з вказаної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

З врахуванням фактичних обставин по справі та наданих сторонами доказів, а також позиції сторін та вимог закону, суд вважає, що доцільно стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Вінниця Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, з кожного окремо, на користь установи (закладу, організації) або особи, якій буде передана неповнолітня дитина на проживання, утримання та виховання, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 16 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів та часу їх присудження, суд виходив із наступного:

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Так, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначені законодавцем в статті 182 СК України, в якій передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не міститься в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1 та 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з вимог процесуального закону, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, задоволення позовних вимог, у зв`язку із недоведеністю заперечень проти позову.

Заперечуючи проти визначеного позивачем розміру аліментів, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у поданому відзиві на позовну заяву посилаються на те, що вони окрім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають на утриманні ще іншу спільну дитину малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з 28.09.2021р. знаходиться на стаціонарному лікуванні у інфекційно-боксовому відділенні № 2 Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні Вінницької обласної ради, у зв`язку із чим, вони несуть значні грошові витрати на його лікування. Відповідач ОСОБА_2 на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та перебуває на обліку у відділенні № 2 управління соціального захисту Хмільницької РДА, де отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860,00грн., яка є її єдиним джерелом її доходу, з якого згідно вимог закону утримання аліментів не проводиться. Відповідач ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я, потребує систематичного обстеження, постійного лікування та реабілітації, має на своєму утриманні двоє дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких були стягнуті аліменти. Таким чином, виходячи із наведених обставин, вони не спроможні сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Проте, в порушення вимог та норм матеріального та процесуального закону, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами неможливість сплати ними аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу).

Так, посилаючись на наявність аліментних зобов`язань у відповідача ОСОБА_3 за судовими рішеннями, останній надає в якості доказів: Звіт про здійснення відрахування та виплати за постановою № 31548077 від 03.07.2019р., виданою за виконавчим документом № 2-1500 від 01.03.2012р., згідно якого за період з 01.07.2019р. по 20.10.2021р. здійснюється відрахування 16,67 відсотків; та Звіт про здійснення відрахування та виплати за постановою № 31673710 від 03.07.2019р., виданою за виконавчим документом № 2-1500 від 01.03.2012р., згідно якого за період з 01.07.2019р. по 20.10.2021р. здійснюється відрахування 16,67 відсотків.

Як вбачається із наявної загальнодоступної інформації, розміщеної в автоматизованій системі виконавчого провадження (Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень), на сайті Міністерства юстиції, на момент винесення цього рішення, виконавчі провадження за реєстраційними номерами в АСВП: 1) 31548077 (боржник ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_8 ) є діючим; 2) 31673710 (боржник ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_9 ) є завершеним.

Отже, із наявної в суді інформації встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є боржником у єдиному виконавчому проваджені № 31548077, та з нього згідно відомостей Військової частини НОМЕР_2 , за виконавчим документом № 2-1500 від 01.03.2012р. стягується 16,67 відсотків з його заробітної плати.

Відповідно до приписів статті 128 КЗпП України та частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %.

Водночас згідно частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи, що із відповідача ОСОБА_3 відраховується 16,67 відсотків частини від його заробітку (доходу) щомісячно, а тому призначення аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 відсотків (1/4 частини), не призведе до отримання ОСОБА_3 заробітної плати у розмірі, меншому, ніж гарантована державою.

Щодо інших обставин, наведених відповідачами у відзиві на позовну заяву, як заперечення проти визначення розміру аліментів у вигляді 1/4 частки від їх заробітку (доходу), то вони не підтверджені належними та допустимими доказами, та не мають визначального значення, оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучи особами, позбавленими за цим судовим рішенням батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини.

Визначений судом розмір аліментів у 1/4 частці від заробітку (доходу) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який підлягає стягненню на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам закону, враховує вимоги статті 182 СК України, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, забезпечення нормального функціонування його організму, та для задоволення основних соціальних і культурних потреб його особистості.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Вінниця Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908грн.00коп., а саме по 454грн.00коп. з кожного.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Виходячи із викладеного, керуючись ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 164-166 СК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Калинівської міської ради Вінницької області в особі Опікунської ради при виконавчому комітеті цього органу місцевого самоврядування, поданим в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку міста Вінниця Вінницької області, позбавити батьківських прав у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Вінниця Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, з кожного окремо, на користь установи (закладу, організації) або особи, якій буде передана неповнолітня дитина на проживання, утримання та виховання, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 16 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Вінниця Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, на користь держави судовий збір у розмірі 908грн.00коп., а саме по 454грн.00коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя