Справа № 467/1125/21
Провадження № 2/467/46/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретарів судового засідання Романенко Т.І., Савчук О.І.

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Арбузинської селищної ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, селищний центр соціальних служб Арбузинської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року орган опіки та піклування Арбузинської селищної ради через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 дитину було знайдено по АДРЕСА_1 у брудному, занедбаному та важкому психоемоційному стані, у той час, як місцезнаходження самої відповідачки в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області було встановлено в результаті розшуку.

23 лютого 2021 року неповнолітню ОСОБА_5 було поміщено до КНП «Арбузинська центральна лікарня» для проходження медичного обстеження, а 04 березня 2021 року - до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради як дитину, яка потрапила у складні життєві обставини.

При цьому, відповідачка 25 лютого 2021 року особисто написала заяву про влаштування доньки до вказаного центру у зв`язку з відсутністю у неї коштів на її утримання та належних умов для проживання, де відвідала дитину лише один раз.

Відповідачка до того ж, нехтує своїми батьківськими обов`язками, зловживає спиртними напоями, заходів щодо повернення дитини не вживає, належних умов для її проживання не створила.

Фактично відповідачка участі у вихованні дитини свідомо не приймає, про її фізичний та духовний розвиток не піклується, не готує доньку до самостійного життя, не надає доступу до культурних і духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для навчання.

У зв`язку із тим, що внаслідок ведення нездорового способу життя та безвідповідальних дій відповідачки, її неповнолітня донька залишилась без материнської уваги і турботи, орган опіки та піклування Абузинської селищної ради просить суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути із неї на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Загальне позовне провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2021 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2021 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, що викладені у позовній заяві, просили його задовольнити повністю та пояснили, що до органу опіки та піклування Арбузинської селищної ради надійшло повідомлення про те, що неповнолітня дитина відповідачки ОСОБА_5 не відвідує школу.

В результаті пошуків із залученням поліцейських та працівників центру соціальних служб дитину було виявлено в кінці дня за місцем проживання знайомого відповідачки.

Цього ж дня ОСОБА_5 було поміщено до лікарні для медичного обстеження, а у подальшому - до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Южноукраїнську. Наразі дитина знаходиться в реабілітаційному центрі в м. Первомайськ.

При цьому, було встановлено, що дитина тривалий час не відвідує школу, перебуває у надто важкому емоційному стані, навіть намагалась порізати собі вени. Планується обстеження дитини у лікаря - психіатра, так як при згадці про матір вона впадає у депресивний стан.

Відповідачка ж протягом дев`яти місяців перебування її доньки в реабілітаційному центрі відвідала останню лише один раз в м. Южноукраїнську та один раз в м. Первомайську, подарувавши доньці крадений телефон.

Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачка не надає, до цього часу не створила належні умови для її проживання, як то, в будинку немає світла.

Відповідачка лише з 28 грудня 2021 року стала на облік органу зайнятості населення, однак до цього часу ніде не працювала. Зловживає спиртними напоями, кодування від алкогольної залежності не пройшла.

Представники позивача вказали, що наразі повернення дитини матері неможливе, оскільки остання належних умов для проживання, навчання та харчування дитини не створила, незважаючи на неодноразово проведені із нею бесіди з цього приводу.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що має трьох дітей, із яких двоє є повнолітніми. ОСОБА_5 це її неповнолітня донька, яка у 2020 році залишилась проживати з батьком, який утримував її за рахунок орендної плати. Сама ж вона працює в с. Прибужани Вознесенського району на фермі, де доїть корів. Умови для проживання своєї неповнолітньої дитини вона не створила, так як з січня 2020 року у будинку немає світла через наявну заборгованість у розмірі 1 500 грн., яку вона планує погасити за рахунок виплат центру зайнятості.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - селищного центру соціальних служб Арбузинської селищної ради в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити повністю.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (номер прочитати неможливо), що видане Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16 березня 2021 року.

Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що слідує із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15 квітня 2021 року.

Дитина ОСОБА_5 навчається в 9 - му класі КЗО «Арбузинська загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №2 ім. Т.Г. Шевченка Арбузинської селищної рад Миколаївської області», на що вказує довідка КЗО «Арбузинська загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №2 ім. Т.Г. Шевченка Арбузинської селищної рад Миколаївської області» № 43 від 02 березня 2021 року.

Згідно довідки Центра надання адміністративних послуг Арбузинської селищної ради № 571 від 03 березня 2021 року дитина ОСОБА_5 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , а до складу її сім`ї входять: мати - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

22 лютого 2021 року класний керівник 9 -Б класу повідомила Службу у справах дітей Арбузинської селищної ради про те, що учениця 9 - Б класу ОСОБА_5 дуже часто пропускає заняття в школі, зв`язок із матір`ю дитини перервано через несправність мобільного телефону останньої, батько не мав впливу на доньку і знаходиться у лікарні. ОСОБА_10 також повідомила про відсутність у неї можливості контролювати дитину через працевлаштування.

При цьому, дитина була помічена в компанії дорослих чоловіків, які вживають алкоголь.

23 лютого 2021 року в результаті спільного виходу представника сектору опіки та піклування Служби у справах дітей Арбузинської селищної ради, сімейного лікарня та медичної сестри за місцем проживання ОСОБА_5 останню було виявлено за місцем проживання ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , як дитину, залишену без батьківського піклування на декілька місяців.

Із Акту проведення оцінки рівні безпеки дитини слідує, що догляд за дитиною фактично не здійснювався.

При виявленні дитини було встановлено ознаки погіршення стану її здоров`я через високу температуру та нудоту; ознаки недогляду через низький рівень гігієни, невідповідність одягу до віку та сезону; дитина була брудною.

Мати ОСОБА_4 на момент виявлення дитина була відсутня, зв`язку з нею не було.

Дитина перебувала у вкрай незадовільному емоційному стані, плакала, пояснила, що з матір`ю та сестрами, які проживають в м. Южноукраїнську, має погані відносини.

Комісію, при цьому, було встановлено інші факти, що свідчать про небезпеку дитини, як то, неналежне харчування, необхідність медичної допомоги та потреба у одязі, який відповідає віку та сезону.

Паралельно Служба у справах дітей Арбузинської селищної ради звернулась до ВП №1 Первомайського РУП ГУНП в Миколаївській області з листом від 23 лютого 2021 року №161 про встановлення місцязнаходження матері дитини - ОСОБА_4 , про яку було відомо, що вона перебуває на заробітках на території Прибужанської громади Вознесенського району.

Також за клопотанням Служби у справах дітей Арбузинської селищної ради ОСОБА_5 було направлена на додаткове медичне обстеження до КНП «Арбузинська районна лікарня».

У подальшому за спільною заявою дитини ОСОБА_5 від 23 лютого 2021 року та її матері ОСОБА_4 від 25 лютого 2021 року дитину було поміщено до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», що підтверджується наказом № 38 від 04 березня 2021 року Служби у справах дітей Арбузинської селищної ради «Про влаштування неповнолітньої ОСОБА_5 » та актом прийому дитини до КЗ ЦСПРД від 04 березня 2021 року, листом Служби у справах дітей Арбузинської селищної ради № 199 від 05 березня 2021 року, листом КЗ ЦСПРД від 05 березня 2021 року.

При цьому, із письмових пояснень відповідачки від 25 лютого 2021 року, вбачається, що вона залишила свою неповнолітню доньку на батька, який на той час не вживав алкогольні напої. Сама ж вона поїхала працювати в с. Прибужани.

Періодично вона приїжджала додому, привозила продукти харчування, пересилала кошти у тому числі й за харчування в школі.

Станом на 27 травня 2021 року відповідачка не відвідувала доньку у КЗ ЦСПРД, що підтверджується листом КЗ ЦСПРД №01-23/227 від 27 травня 2021 року.

Станом на 03 листопада 2021 року відповідачка відвідала дитину в КЗ ЦСПРД лише один раз без дозволу Служби у справах дітей, тому дата відвідування не зафіксована. Дитина спілкується з матір`ю в телефонному режимі, матеріальної підтримки мати доньці не надає (лист КЗ ЦСПРД від 03 листопада 2021 року № 01-23/502).

Однак, згідно своїх письмових пояснень від 13 вересня 2021 року, відповідачка вказала, що мала телефонні розмови із донькою майже щоденно, неодноразово відвідувала її в реабілітаційному центрі, привозила подарунки, давала кошти, розпочала ремонт в будинку.

Проте, станом на 28 жовтня 2021 року, згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї відповідачки, її власний будинок потребував косметичного ремонту. Зокрема, будинок складається з веранди, сіней, двох окремих кімнат та кухні. В одній із кімнат побілено, розміщено меблі. В іншій кімнаті ремонт не проведено, не опалюється.

При цьому, в будинку відсутнє світло через наявність заборгованості, підсобне господарство не утримується, присадибна ділянка та земельний пай належать чоловіку відповідачки, однак, станом на день огляду не оформлені, наявний запас продуктів, але на нетривалий час.

Щодо даних, які характеризують особу відповідачки, як матері неповнолітньої дитини, то остання за місцем проживання характеризується негативно. Зокрема, згідно довідки характеристики Арбузинської селищної ради від 04 листопада 2021 року №3424/02/21 ОСОБА_4 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, не працює, веде антисоціальний спосіб життя, вживає спиртні напої, притягувала до кримінальної відповідальності.

Так, відповідачка за вчинення злочину проти здоров`я особи засуджена вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2021 року за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 вказаного Кодексу.

Крім цього, відповідачка постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2020 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді попередження.

Зокрема, при розгляді справи про адміністративне правопорушення було установлено, що ОСОБА_4 ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_5 , яка 06 грудня 2019 року скоїла крадіжку банківських карток, але збитку не завдала.

Станом на 09 листопада 2021 року ОСОБА_4 не перебувала на обліку в Арбузинській районній філії Миколаївського ОЦЗ як безробітна. Однак, перебувала на обліку з 04 серпня 2021 року по 19 серпня 2021 року.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Арбузинської селищної ради від 24 листопада 2021 року №1890/02/21 є доцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Так, органом опіки та піклування, зокрема, було встановлено, що протягом 9 місяців перебування неповнолітньої дитини в КЗ «Центр соціальної психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» відповідачка її не відвідувала, за відповідним дозволом не зверталась, пояснюючи тим, що спілкується з донькою телефоном.

В останні місяці перебування дитини у закладі розпочала дії, направлені на повернення її в сімейне оточення, але станом на 28 жовтня 2021 року умов для проживання дитини не створила, зокрема, в будинку відключене світло, відсутні дрова для опалення.

При цьому, ОСОБА_4 не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, за словами сусідів вживає спиртні напої та спів мешкає з чоловіком, який потребує постійного лікування. Рекомендації спеціалістів щодо проходження хімічного захисту від алкогольної залежності ігнорує, мотивуючи тим, що спиртне вживає інколи та у виключних випадках.

Дитина має двох старших сестер, які мешкають в м. Южноукраїнськ, але в неї з ними неприязні відносини, вони не бажають її підтримувати, допомагати та спільно із нею проживати.

Фактично, за висновком уповноваженого органу, відповідачка участі у вихованні та утримання дитини не приймає, про її фізичний та духовний розвиток не піклується, свідомо не бажає виховувати доньку та виявляти про неї турботу.

На засіданні комісії відповідачка ствердної відповіді про виконання усіх рекомендацій та усунення недоліків надати не могла.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частинами 6-10 ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема вони зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Водночас статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, якщо вона чи він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як випливає з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Пунктом 15 вказаної вище Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд, враховуючи вищевикладені обставини справи, погоджується з висновком органу опіки та піклування, який є належним чином мотивованим та обґрунтованим, приходить до висновку щодо необхідності позбавлення відповідачки її батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав у даному випадку буде відповідати інтересам дитини.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Та у цьому випадку суд установив, що відповідачка умисно і свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , так як не піклується про її навчання, фізичний, духовний та моральний розвиток і не готує її до самостійного життя.

І поведінку відповідачки на цей час на краще змінити не можливо, так як установлено, що вона була неодноразово попереджена про необхідність приведення свого житла у придатний для проживання дитини стан, вжиття заходів щодо повернення дитини в сімейне середовище. Проте, відповідачка свідомо не вжила достатніх і дієвих заходів задля повергнення дитини і створення для неї належних умов проживання.

Про це, зокрема, свідчать дані стосовно того, що відповідачка не забезпечувала дитині належні умови проживання, навчання, харчування та лікування, вела нездоровий спосіб життя. Дитина проживала в будинку сторонніх осіб тривалий час, часто не відвідувала школу без пояснення причин.

При цьому, відповідачка навіть не намагалась забезпечити належні і нормальні умови проживання дитини, задовольнити їх першочергові потреби, у тому числі й щодо харчування, одягу, оскільки дитина буда виявлена у занедбаному стані, мала нестабільний психоемоційний стан.

Усунути негативні наслідки своє поведінки відповідачка також не намагалась, так як у справі наявні відомості про те, що за період перебування дитини в комунальному закладі реабілітації, мати її не відвідувала, за відповідними дозволами не зверталась, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, будинок привела до ладу лише частково.

Із цього суд робить висновок, що повернення дитини у сім`ю, забезпечення для неї належних умов проживання, навчання та виховання для відповідачки на цей час не є актуальним.

Як наслідок, позбавлення відповідачки батьківських прав є пропорційною мірю за установлених судом обставин і буде відповідати інтересам її неповнолітньої дитини, так як судом достовірно установлено порушення їх прав з боку матері, позаяк, згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789- ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Інакше кажучи, на цей час атмосфера у сім`ї відповідачки є явно неблагополучною, а тому непридатною для виховання і утримання неповнолітньої дитини з тим, аби їх інтереси були забезпечені.

За такого, вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги про стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини, то суд виходив зі наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Втім, як установлено судом відповідачка матеріально не забезпечує свою дитину, а тому аліменти на її утримання слід стягнути на підставі судового рішення.

За правилом, установленим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст183 СК України).

Ураховуючи обставини, із числа регламентованих ч.1 ст. 182 СК України, як то, вік, матеріальне становище та стан здоров`я дитини, зокрема, що дитина навчається у дев`ятому класі і наразі перебуває на утримання держави.

Також, суд бере до уваги вік, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, яка є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштована, на обліку в органах зайнятості населення не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає у будинку, який не оформлено, інших непрацездатних та/або неповнолітніх осіб на утриманні не має.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині від усіх видів її заробітку (доходу), але у будь - якому випадку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо визначено положеннями ч.2 ст. 182 СК України.

Крім цього, суд відмічає, що за правилом ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

А згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Те, що відповідачка не працевлаштована не звільняє її від обов`язку забезпечувати належне утримання дитини та сплачувати аліменти.

Відповідно, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини є обґрунтованим і також підлягає до задоволення з мотивів, що наведені вище.

Суд, крім того, не установив обставин, що передбачені ст. 188 СК України, стосовно відповідачки.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину слід присудити із дня пред`явлення позову, як у даному випадку з 26 листопада 2021 року.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування Арбузинської селищної ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - селищний центр соціальних служб Арбузинської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Арбузинка Миколаївської області.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь органу опіки та піклування Арбузинської селищної ради (вул. Центральна,18, смт. Арбузинка, Первомайський (Арбузинский) район, Миколаївська область,) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 ( одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 16 лютого 2022 року.

Суддя Т.М.Кологрива