Номер провадження: 22-ц/813/3318/22
Номер справи місцевого суду: 522/9378/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП «ЮД «ДІКОН ЮГ» та АКБ «ОДЕСА - БАНК» про визнання недійсним Договору №1 про відступлення прав вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 20.01.2022 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2013 року відбувся аукціон із продажу майна ВАТ АКБ «Одеса-Банк», за результатами якого майнові права за договором №183/07-Ф від 21 грудня 2007 року про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії були придбані ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг».

ВАТ АКБ «Одеса-Банк», реалізовуючи майно (майнові права) банку, керувався у своїй діяльності порядком встановленим Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 N 369 «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», та саме на підставі цього положення відбувався аукціон. За результатами аукціону переможець має право сплатити за лот та укласти відповідний договір про відступлення права вимоги.

Між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерним комерційним банком «Одеса-Банк» та ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг»15 травня 2013 року було укладено договір №1 про відступлення прав вимоги, зокрема банк передав приватному підприємству права кредитора за договором №183/07-Ф від 21.12.2007 року про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, позичальником за яким є ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення поданої позовної заяви, виходячи з наступного.

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому, оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Апелянт, в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що спірний Договір №1 про відступлення прав вимоги укладено з порушенням приписів ч. 3 ст 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки відступлення права вимоги здійснено на користь юридичної особи, яка не наділена правом надавати фінансові послуги, однак дані доводи є неспроможними з огляду на наступне.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема, договорів та інших правочинів ( п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст.509 Ц України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції , з урахуванням проведеного аналізу розмежування договорів за предметом, суб`єктним складом та за формою, було вірно встановлено, що договір №1 укладений між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерним комерційним банком «Одеса-Банк» та ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг» 15 травня 2013 року про відступлення права вимоги на підставі ст.ст. 512-519 ЦК України і жодного доказу для підтвердження підстав для його скасування, у відповідності до вимог ст.ст. 203,215 ЦК України позивачем не надано.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивач не був стороною оскаржуваного договору і до суду не було надано жодного доказу порушення його прав.

Більш того, факт правомірності відступлення прав вимогиВідкритим акціонерним товариством «Акціонерним комерційним банком «Одеса-Банк» до ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг» неодноразово досліджувався судами.

Так, заочним рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 08.08.2017 року, яке набуло чинності, було задоволено позовну заяву до ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 12422317,50грн.

Також, рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 01.08.2018 року ,яке вступило в законну силу, було задоволено позовну заяву до ПП «Юридичний департамент «Дікон-Юг»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції перекрутив правову позицію позивача, яка викладена в позові, проігнорував ті доводи якими дійсно обґрунтований позов, та вирішив справу з позиції, яку позивач не висловлював та не обґрунтовував в позові, не знайшли свого підтвердження, оскільки суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги на неправомірність рішення в значній мірі повторюють доводи, що були викладені позивачем в суді першої інстанції у вигляді обґрунтування позовної заяви та які були предметом дослідження суду першої інстанції, а тому додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон-Юг», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Одеса-Банк» про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді:

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева