Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

04 лютого 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представники позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - з`явились,

відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - не з`явились,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся у суд із позовом до відповідачів у якому просить визнати останніх таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі є членами наймача у вищевказаної квартири та зареєстровані у спірному житлі. Однак, починаючи з 1997 року не проживають за вказаною адресою. Будь-яких домовленостей щодо зберігання за ними місця проживання між сторонами не було. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у користуванні майном. У відповідності до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, просить позов задовольнити.

Відповідачами не подано відзиви, які би містили заперечення на позов.

30 листопада 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позов та просять такий задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце цього засідання, що підтверджено матеріалами справи. Не подали відзив на позовну заяву. Тому зі згоди сторони позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 (основний квартиронаймач), ОСОБА_4 (дочка основного квартиронаймача) та ОСОБА_5 (онук основного квартиронаймача), що підтверджено довідкою про зареєстрованих осіб від 16 червня 2017 року № 2181 та ордером на житлове приміщення від 30 грудня 1970 року, які містяться у матеріалах справи.

Між сторонами виникли житлові відносини щодо захисту права користування житловим приміщенням шляхом втрати такого права у членів сім`ї наймача, у зв`язку з тимчасовою їх відсутністю, які регулюються нормами статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Повертаючи до матеріалів справи суд установив, що відповідачі з 1997 року фактично не проживають за адресою - АДРЕСА_1 , тобто понад встановлені строки, що підтверджено листом Подільського УП ГУ НП у місті Києві від 22 листопада 2021 року № Л-2557/125/53/02-204. Дані обставини також підтверджено у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами позивача, адже дані обставини їх відомо особисто та такі мають значення для справи, а відтак суд визнає такі показання допустимими доказами факту не проживання відповідачів за спірною адресою понад встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки відповідачі добровільно залишили зареєстроване місце проживання, не проживають у ній понад встановлений строк збереження права користування такою без поважних причин; жодних поважних причин відсутності відповідачів за вказаною адресою суд не встановив; відповідачі не несуть обов`язків тимчасово відсутнього члена сім`ї, які покладені законом, а тому суд прийшов до висновку про те, що відповідачів необхідно визнати таким, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону.

Суд застосовує спеціальні норми права, передбачені у статтях 71, 72 ЖК УРСР, адже саме вони регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на які поряд із загальними нормами права вірно покликався позивач у позовній заяві.

Інших обставини справи, які б мали вирішальне значення для правильного вирішення справи та на які сторони не покликались, суд не встановив.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача по 454,00 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 81, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі по 454,00 грн з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки на подання заяви про перегляд заочного рішення та на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП та/або серія та номер паспорта - невідомі;

відповідач ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП та/або серія та номер паспорта - невідомі.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Суддя О. І. Якимець