УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Єпішин Ю.М., розглянувши позовну заяву адвоката Старюка Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Заявник звернулася до суду з заявою про зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила зобов`язати Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису про народження, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона від 24 грудня 2003 року №751 на ОСОБА_2 , а саме: у графі національність матері ОСОБА_3 змінити на «німкеня».

Позов обґрунтовує тим, що 10 червня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона від 24 грудня 2003 року № 751 на ОСОБА_2 (доньку), а саме : у графі національність матері ( ОСОБА_3 ) змінити на «німкеня». На свою заяву позивач отримала відмову на підставі того, що відповідно до діючого законодавства зміна національності не є компетенцією відділу, дане питання може бути вирішене в судовому порядку в районному суді за місцем проживання відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини». Звертаючись із заявою до відповідача, позивач бажала внести зміни до актового запису про народження доньки, зазначивши факт належності матері до німецької національності, а тому вважає протиправною, на її думку, відмову органу реєстрації актів громадянського стану, оформлену листом від 18.06.2021 року, щодо внесення змін до актового запису 24 грудня 2003 року № 751 на ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни (зазначити факт належності її до німецької національності) до актового запису про народження ОСОБА_2 , який відмінний від існуючого запису цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами цивільного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання цивільного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Правовідносини з державної реєстрації актів цивільного стану регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України від 1 липня 2010 року №2398 VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5.

У позовній заяві немає доводів щодо неправомірності вказаної відмови відповідача, а є лише вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису. Позивач звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права та мала намір вирішити питання про внесення змін щодо національності матері у запис, що вже існує.

Згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

В даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України, особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, встановлення належності до певної національності не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження за заявою адвоката Старюка Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Дана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 760/19921/16-ц.

Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Як вбачається з квитанції №13/1_12 від 24.05.2021 року ОСОБА_4 сплачено судовий збір у розмірі 454,00грн.

В зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі, підлягає поверненню позивачеві судовий збір у сумі 454,00грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.258,260, 261,293,315 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою адвоката Старюка Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язати УДКСУ у м. Херсоні Херсонської області повернути ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету судовий збір у розмірі 454,00 грн., сплачений 24 травня 2021 року згідно квитанції №13/1_12.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.М. Єпішин