Справа №204/897/22
Провадження № 6/204/63/22
УХВАЛА

іменем України

08 лютого 2022 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Книш А.В., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Євгенія Петровича, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Євгенія Петровича, в якому він просить визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, а саме нежитлові будівлі загальною площею 576,49 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , як Ѕ частку, що належить на праві приватної власності дружині боржника ОСОБА_4 , а також визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, а саме земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с/рада Почино-Софіївська, кадастровий номер: :05:002:0279, як Ѕ частку, що належить на праві приватної власності дружині боржника ОСОБА_4 .

З матеріалів подання встановлено, що приватний виконавець Макушев Є.П. просить визначити частку майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, у зв`язку з тим, що в нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №67694003 з виконання виконавчого напису №2157 від 07 вересня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 1768452 грн.

Вирішуючи питання про підсудність даного подання Красногвардійському районному суду м.Дніпропетровська судом враховуються норми частини другої статті 446 ЦПК України, відповідно до яких процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що є місцем виконання рішення. Відповідно до частин 1,2 цієї статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу; приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Тобто, законом встановлено, що місцем виконання рішення є проведення виконавчих дій за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Проте, сам факт проживання боржника на території Чечелівського району м. Дніпра не свідчить, що виконавчий напис виконується за місцем його проживання.

Даних про те, що проведення виконавчих дій здійснюється за місцем проживання, перебування боржника або за місцезнаходженням його майна, що знаходяться на території Чечелівського району міста Дніпро, матеріали подання не містять.

Разом з цим судом враховується, що приватний виконавець Макушев Є.П. просить визначити частку майна боржника у спільному нерухомому майні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с/рада Почино-Софіївська, кадастровий номер: :05:002:0279.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до частин шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Тобто, визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є обов`язковою передумовою для звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна.

При вирішенні питання про визначення частки у спільній сумісній власності суд також керується частиною другою статті 370 ЦК України, якою передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України).

У частині першій статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Аналіз вказаних вимог процесуального законодавства свідчить про те, що словосполучення «із приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; оскільки спір у справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18, провадження N 12-73гс20.

З огляду на викладене, дане подання про визначення частки нерухомого майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, підлягає розгляду, із урахуванням правил виключної підсудності, за місцезнаходженням такого нерухомого майна, що є місцем виконання виконавчого напису.

Згідно частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, подання приватного виконавця Макушева Є.П. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, повинно бути за територіальною юрисдикцією (підсудністю) передано на розгляд за місцезнаходженням такого майна до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись частиною другою статті 446, статті 31 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Євгенія Петровича, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, передати на розгляд Магдалинівському районному суду Дніпропетровської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: