ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1803/22 Справа № 199/7293/20 Категорія 53 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про скасування наказу про переведення і поновлення на роботі на раніше займаній посаді, скасування наказу про надання відпустки ветеранам війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що перебував із відповідачем у трудових відносинах працюючи на посаді начальника автотранспортного цеху з 2018 року. На початку жовтня 2020 у нього була бесіда з операційним директором (являється керівником 2-ї ланки) ОСОБА_2 про зміни істотних умов його праці - переведення в структурний підрозділ у смт. Васильківка Дніпропетровської області на посаду механіка, з окладом 14 040 грн. Причина переведення - більш молодший кандидат. Як зазначає позивач, заяву на переведення на інше місце роботи він не писав і не подавав Письмового повідомлення про зміну істотних умов праці у порядку ст.32 КЗпП України також не отримував.

Зазначає, що на підприємстві роботодавцем запроваджено внутрішній документообіг повідомлення (вкладення), отримані електронною поштою з особистих облікових записів, зареєстрованих у доменах ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважаються офіційним зверненням посадових осіб, на яких зареєстровано відповідний обліковий запис та не потребують живого підпису п.2 наказу від 11 липня 2019 року № 439а/1001. 09 жовтня 2020 року він написав заяву про надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яку 12 жовтня 2020 року направив електронною поштою директору ОСОБА_2 на узгодження як безпосередньому керівнику, однак 13 жовтня 2020 року йому було відмовлено крім того, він дізнався, що його вже призначено на іншу посаду за переведенням з посади начальника виробничо-диспетчерського відділу АТЦ.

15 жовтня 2020 року дізнався, що наказом № 3329-к від 12 жовтня 2020 року його було переведено на посаду механіка Васильківської групи дільниці механізації та транспорту автотранспортного цеху операційної дирекції та є наказ про надання відпустки. У зв`язку із вказаними обставинами звернувся із заявою до Голови комісії по трудовим спорам з проханням розглянути спірні питання: 1) відмова наданні відпустки як учаснику бойових дій (УБД) та 2) правомірність переведення на нову посаду. В письмовій формі заява на КТС направлена поштою 15 жовтня 2020 року з повідомленням про вручення. Заява отримана роботодавцем 19 жовтня 2020 року. В цьому ж електронному зверненні до начальника відділу кадрів і одночасно голови КТС міститься відкликання заяви на відпустку з 13 жовтня 2020 року, так як вона не була своєчасно погоджена і не був виданий наказ. У зв`язку з тим, що фактично 13 жовтня 2020 року у відпустку позивач не пішов, була подана ще одна заява на відпустку УБД з 28 жовтня 2020 року.

15 жовтня 2020 року отримав електронну відповідь від Голови КТС з наступним змістом: «Згідно з поданими Вами заявами відпустка оформлена з 13 жовтня 2020 року і здійснено переведення на іншу посаду. Прошу ознайомитися з наказами (у вкладці). Таким чином, на даний момент відсутній предмет трудового спору для розгляду на КТС». У вкладці до цього електронного листа були скан-копії наказу від 12 жовтня 2020 року № 3329-к про переведення з 12 жовтня 2020 року на посаду механіка Васильківської групи дільниці механізації автотранспортного цеху операційної дирекції та наказу від 13 жовтня 2020 року №1754-в про надання відпустки механіку Васильківської групи автотранспортного цеху ОСОБА_1 з 13 жовтня 2020 року по 28 жовтня 2020 року. 15 жовтня 2020 року він отримав грошові кошти - оплату 14 днів відпустки.

21 жовтня 2020 року він був присутній на засіданні КТС, після чого йому була вручена копія Рішення комісії по трудовим спорам АДРЕСА_1 , відповідно до якого відпустка надана на підставі заяви ОСОБА_1 , отриманої адміністрацією 13 жовтня 2020 року відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Призначено почеркознавчу експертизу щодо визначення особи, якою було написано заяву про переведення ОСОБА_1 на посаду механіка Васильківської групи Автотранспортного цеху від 12.10.2020, а саме, визначення чи була написана зазначена заява ОСОБА_1 ».

Позивач посилається на те, що роботодавець не виконав стосовно нього обов`язків, встановлених ст. 29 КЗпП України та жодних пропозицій і гарантій, пов`язаних з переїздом для роботи в іншу місцевість, роботодавець не надав.

На підставі викладеного, просить скасувати накази № 3329-к від 12 жовтня 2020 року «Про переведення» та №1754-в від 13 жовтня 2020 року «Про надання додаткової відпустки ветеранам війни», стягнути з відповідача різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем належними та допустимими доказами обставин, викладених у позовній заяві. Факт неподання та непідписання заяви від 12 жовтня 2020 року про переведення на іншу посаду в повному обсязі не спростований. Наказ №1754-в від 13 жовтня 2020 року «Про надання додаткової відпустки ветеранам війни» є правомірним та таким, що виданий відповідно до Закону України «Про відпустки».

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що жодної заяви про переведення на іншу посаду позивач не писав. Експертне дослідження, на яке посилається суд першої інстанції, взагалі не можна брати до уваги як доказ, оскільки воно було проведене з порушенням вимог ст.106 ЦПК України, Закону України Про судову експертизу, Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 08 жовтня 1998 року №53/5, у редакції наказу від 26 грудня 2012 року №1950/5, а саме, п.п.1.3, 1.4, 1.10 п.1 Почеркознавча екпертиза Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Поза увагою судом першої інстанції залишено доводи стосовно неправомірності наказу №1754-в від 13 жовтня 2020 року «Про надання додаткової відпустки ветеранам війни», а саме, судом не взято до уваги, що заяву від 09 жовтня 2020 року позивач подав, як начальник АТЦ, а зазначений наказ виданий вже, як механіку Васильківської дільниці. Крім того, повідомлення позивача про існування спірних наказів відбулося лише 15 жовтня 2020 року шляхом направлення їх електронною поштою, а також те, що відповідач здійснив переведення попередньою датою без дотримання обов`язків і гарантій, передбачених ст. ст. 29, 120 КЗпП України.

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2020 року позивач подав заяву на ім`я генерального директора відповідача про переведення його з 12 жовтня 2020 року на посаду механіка Васильківської групи автотранспортного цеху.

Того ж дня, 12 жовтня 2020 року відповідачем було видано наказ № 3329-К про переведення, яким позивача, який займав посаду начальника автотранспортного цеху АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» переведено з 12 жовтня 2020 року на посаду механіка Васильківської групи дільниці механізації та транспорту автотранспортного цеху операційної дирекції, встановлено оклад в розмірі 14040,00 грн. 19 жовтня 2020 року позивач поставив відмітку на наказі про те, що вважає його неправомірним.

Відповідачем, в якості доказу правомірності своїх дій було надано суду копію заяви позивача від 12 жовтня 2020 року про переведення його з 12 жовтня 2020 року на посаду механіка Васильківської групи автотранспортного цеху.

Судом також встановлено, що переведення на іншу роботу позивачем було оскаржене до КТС. В межах розгляду спору КТС було ініційовано проведення почеркознавчої експертизи на предмет дослідження почерку та підпису особи, яка подала заяву від імені позивача від 12 жовтня 2020 року про переведення

Відповідно до висновку експерта № 4489-20 від 10 грудня 2020 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз за клопотанням АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» згідно до ст. 106 ЦПК України для подальшого подання до суду встановлено, що рукописний текст у заяві від імені ОСОБА_1 від 12 жовтня 2020 року про переведення на посаду механіка Васильківської групи автотранспортного цеху, який починається зі слів «начальника АТЦ Гладкова … та закінчується словами «… Директор операційний Ю.В. Лакіза» виконаний ОСОБА_1 . Вирішити питання, чи вчинений підпис від імені ОСОБА_1 у графі «підпис» заяви від 12 жовтня 2020 року про переведення на посаду механіка Васильківської групи автотранспортного цеху ОСОБА_1 або іншою особою, не надається можливим через непридатність досліджуваного підпису для ідентифікації.

Відповідно до положень ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

За змістом статей 80, 81 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь

встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування наказу № 3329-к від 12 жовтня 2020 року виходив із того, що факт неподання та непідписання заяви позивачем від 12 жовтня 2020 року про переведення на іншу посаду висновком експертизи №4489-20 від 10 грудня 2020 року не спростований. Позивач в свою чергу не довів належними та допустимими доказами обставин, викладених в позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає безпідставними доводи позивача стосовно порушень вимог законодавства при проведенні експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Висновок експерта №4489-20 від 10 грудня 2020 року є чинним та у судовому порядку позивачем не оскаржувався.

В ході апеляційного розгляду справи було досліджено висновок експерта №СЕ-19/117-21/10670-ПЧ від 22 вересня 2021 року, за результатами якого як і у висновку експерта № 4489-20 від 10 грудня 2020 року вирішити питання про виконання ОСОБА_1 підпису у заяві ОСОБА_1 від 12 жовтня 2020 року на ім`я генерального директора АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» Терещука А.І. про переведення на іншу посаду, який знаходиться безпосередньо під текстом заяви у графі: підпис, не представилося можливим.

У судовому засіданні була допитана експерт лабораторії криміналістичних та інших видів досліджень Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Забуга А.В., яка пояснила суду, що у даному випадку не можливо встановити чи дійсно підпис у заяві від 12 жовтня 2020 року належить ОСОБА_1 через непридатність досліджуваного підпису для ідентифікації.

ОСОБА_1 також заявлялося клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, однак останній в судовому засіданні під час перегляду справи в апеляційному порядку, відмовився від проведення експертизи.

Стосовно неправомірності наказу №1754-в від 13 жовтня 2020 року «Про надання додаткової відпустки ветеранам війни» судом встановлено наступне.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся за допомогою засобів електронного зв`язку (електронною поштою) з заявою про надання йому додаткової відпустки, як учаснику бойових дій тривалістю 14 днів з 13 жовтня 2020 року.

13 жовтня 2020 року відповідачем було видано наказ № 1754-в «Про надання додаткової відпустки ветеранам війни», яким ОСОБА_1 , механіку автотранспортного цеху операційної дирекції надано додаткову оплачувану відпустку окремим категоріям ветеранів війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» за 2020 рік тривалістю 14 календарних днів з 13 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2020 року.

З наказом позивача було ознайомлено за допомогою електронної пошти 15 жовтня 2020 року, оскільки останній з 13 жовтня 2020 року перебував у відпустці. 19 жовтня 2020 року позивач поставив відмітку на наказі про те, що вважає його неправомірним. 21 жовтня 2020 року позивачем було надано відповідачу заяву, у якій він просив продовжити термін його відпустки на 4 дні у зв`язку з хворобою з 27 жовтня 2020 року. На підтвердження перебування на лікарняному з 13 жовтня 2020 року по 16 жовтня 2020 року позивач надав відповідачу листок непрацездатності. 21 жовтня 2020 року видано наказ № 1774-в «Про продовження додаткової відпустки ветеранам війни», за яким ОСОБА_1 , механіку автотранспортного цеху продовжено додаткову оплачувану відпустку окремим категоріям ветеранів війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ст. 16-2 Закону України «Про відпустки») за 2020 рік на 04 календарних днів з 27 жовтня 2020 року до 30 жовтня 2020 року.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про відпустки", право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами,

установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати.

Право на відпустку позивач має на підставі положень ст. 72-2 КЗпП, ст.16-2 Закону України «Про відпустки», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учасник бойових дій.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких порушень з приводу видачі наказу №1754-в від 13 жовтня 2020 року «Про надання додаткової відпустки ветеранам війни».

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова