Дата документу 02.02.2022 Справа № 2о-0805-86/2011
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2о-0805-86/2011Головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О.
Пр. № 22-ц/807/27/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, що не приймала участі у справі, в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2011 року у справі за заявою прокурора Вільнянського району в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве в особі Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року прокурор Вільнянського району в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве звернувся до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 1-3), в якій просив: - визнати спадщину (земельну ділянку), яка відкрилася після смерті громадянина ОСОБА_3 відумерлою; - передати у власність територіальної громади с. Михайло-Лукашеве Вільнянського району в особі Михайло-Лукашівської сільської ради 6,43 умовно кадастрових гектарів землі, вартість якої становить 74944,00 грн.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначав, що проведеною прокуратурою Вільнянського району перевіркою у сфері земельного законодавства встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть ОСОБА_3 №28 від 09.11.1995 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №5 від 30.03.2011, наданих відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського РУЮ Запорізької області до прокуратури району. Проживав ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

У день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), площею 6,43 умовних кадастрових гектар без визначення меж її частки в натурі (на місцевості). Вартість вказаної земельної частки становить 74944,00 грн., що підтверджується даними Держкомзему у Вільнянському району Запорізької області про грошову оцінку зазначеної земельної частки (паю).

Спадкоємці за законом та за заповітом з моменту смерті ОСОБА_3 і по цей час не звертались. Це означає, що спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин. Більш того, заповіту при житті ОСОБА_3 не складав, спадкова справ не відкривалась, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи) та витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданих до прокуратури району Вільнянського державною нотаріальною конторою Запорізької області.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 17) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2011 року (а.с. 36-37) заяву прокурора Вільнянського району в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве в особі Михайло-Лукашівської сільської ради задоволено.

Визнано спадщину (земельну ділянку), яка відкрилась після смерті громадянина ОСОБА_3 відумерлою.

Передано у власність територіальної громади с. Михайло-Лукашеве в особі Михайло-Лукашівської ради 6,43 умовно кадастрових гектарів землі, вартість якої становить 74944,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 42-49, 67-90) просив рішення суду першої інстанції скасувати та заяву прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 60).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 91-92) клопотання сторони апелянта задоволено, поновлено їй строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито, дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.93), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду, а також щорічної відпустки судді-доповідача у червні-липні 2021 року (а.с. 99).

Учасники цієї справи не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Апелянт через свого представника подав апеляційному суду через канцелярію клопотання про долучення доказів (а.с. 104-119).

У судовому засіданні 22 вересня 2021 року (а.с. 120-121) апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , який не є учасником цієї справи, представника останнього адвоката Зіменко О.В. (а.с.58), прокурора Токмакова О.І., у розгляді справи оголошено перерву, з урахуванням навантаження судді - доповідача та колегії суддів апеляційного суду, а також додаткової відпустки судді-доповідача у жовтні 2021 року (а.с.132), у зв`язку із витребуванням апеляційним судом ухвалою (а.с.122, 128) у Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області фотокопії спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та у тому числі: копії свідоцтва про смерть чи копії актового запису про смерть ОСОБА_4 , а також копії заповіту ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду нотаріальна контора надала останню (а.с. 133-165).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 125-126, 131) прокурор та представник ради не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, Михайло - Лукашівська сільська рада подала апеляційному суду клопотання (а.с. 166-168) про розгляд цієї справи у даному судовому засіданні за відсутністю її представника.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371 - 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву ради задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю апелянта ОСОБА_1 , який не є учасником цієї справи, та представника останнього адвоката Зіменко О.В. (а.с.58).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення апелянта ОСОБА_1 , який не є учасником цієї справи, та представника останнього адвоката Зіменко О.В. (а.с.58), дослідивши матеріали фотокопії спадкової справи (а.с. 133-165), перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , який не є учасником цієї справи, підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначену заяву заявника у цій справі, керувався ст. ст. 2, 3, 10 ч. 3, 234-235, 274-278 ЦПК України, в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із такого.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть ОСОБА_3 №28 від 09.11.1995 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №5 від 30.03.2011, наданих відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського РУЮ Запорізької області до прокуратури району. Проживав ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

У день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), вартістю 74944,00 грн. Спадкоємці за законом та за заповітом з моменту смерті ОСОБА_3 і по цей час не звертались із заявами про прийняття спадщини не звертались. Це означає, що спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин. Більш того, заповіту при житті ОСОБА_3 не складав, спадкова справ не відкривалась

За даними Держкомзему у Вільнянському району Запорізької області, розмір земельної частки (паю), яка належить згідно із сертифікатом РН № 207103 складає 6,43 га.

Ст. 14 Конституції України зазначає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. З метою формування джерел коштів для фінансування заходів по її раціональному використанню та охороні встановлена плата за використання земельних ресурсів.

Відповідно по п. п. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмова від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після сплину одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законом.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, як безпосередньо, так і через сільські ради та їх виконавчі органи, що передбачено п. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Проте, на цей час в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве Вільнянського району в особі Михайло-Лукашівської сільської ради до Вільнянського районного суду Запорізької області ніхто не звертався із заявою про визнання спадщини відумерло, у зв`язку з чим 6,43 умовно кадастрових гектарів землі на даний час не перейшли у власність територіальної громади.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України Вільнянський нотаріальній конторі був направлений лист, в якому було повідомлення про знаходження даної справи в провадженні суду, від нотконтори надійшла заява. В якій завідуюча нотконтори просила слухати справу у відсутності їх представника, ніяких заперечень від них не надійшло.

Звернення прокурора до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою є передбаченим законом способом захисту цивільного права.

Судом встановлено, що задоволення вказаної заяви не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

При апеляційному перегляді цієї справи апеляційний суд має керуватись нормами ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, але також має враховувати норми ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, якими керувався суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі (21 вересня 2011 року).

Так, ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (аналог ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно), містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (аналог ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно), питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, обмежившись лише інформацією нотаріальної контори про відсутність спадкової справи та заповітів спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 14-15), не з`ясовуючи взагалі коло спадкоємців за законом (син, дочка та іншш.), які могли прийняти спадщину в порядку ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року.

Так, апеляційним судом встановлено, що дана справа розглядалась судом першої інстанції в межах окремого провадження.

В силу вимог ст. 234 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно) (аналог ст. 293 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Проте, апеляційним судом встановлено, що у цій справі наявний спір про право на спадщину у вигляді вищезазначеної земельної частки (паю) спадкодавця ОСОБА_3 , який має вирішуватись в позовному провадженні.

Оскільки, хоча дійсно в силу вимог ст. 1277 ЦК України в редакції 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Проте, в силу вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 16.01.2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Однак, апеляційним судом встановлено, що матеріалами цієї справи не спростовується той факт, що ОСОБА_1 , як особа, яка не приймала участі у цій справі, але яка подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки суд першої інстанції, на її думку, оскаржуваним рішенням у цій справі вирішив питання про його права та обов`язки, так як:

- він є рідним братом ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину у вигляді вищезазначеної земельної частки (паю) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 77) батька ОСОБА_3 (а.с.79) в порядку ст. ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року шляхом вступу у володіння останньою, а саме: здавала вищезазначену земельну ділянку (пай) батька (а.с.11, 55 зворот, 85) в оренду ФГ «Пилипенко В.М.» та отримувала орендну плату за це від останнього (а.с. 86-89),

- а він, як спадкоємець за заповітом від 09 грудня 2015 року (копія заповіту а.с. 139 зворот) померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.136 зворот) ОСОБА_4 спадщини у вигляді всього майна, де б воно не находилось і з чого б не складалось, своєчасно 25 січня 2017 року (а.с. 136) звернувся до нотаріуса Вільнянського району Запорізької області із заявою про прийняття спадщини (а.с.136),

- однак, нотаріус йому відмовила в оформленні спадщини у вигляді вищезазначеної земельної частки (паю) постановою від 26.03.2021 року (а.с.164) через ненадання ним їй документу, що посвідчує право власності на ім`я ОСОБА_4 на останню.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Таким чином, апеляційним судом при вищевикладених обставинах встановлено, що права апелянта ОСОБА_1 , який не був залучений до участі у цій справі, у цій справі порушені.

В силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку ….з залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених … ст. 257 цього Кодексу.

Згідно із ст. 294 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (аналог ст. 235 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року) якщо під час розгляди справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони можуть подати позов на загальних підставах.

Також, за правовим висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19 (т.с. 2 а.с. 2-6), який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України:

«…Під відкриттям спадщини розуміється настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин.

За загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих пунктом передбачається виняток.

У ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися. Оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою. З урахуванням того, що в частині першій статті 555 ЦК УРСР закріплювався автоматичний перехід спадщини до держави, та існував строк шість місяців для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, то абзац 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України може застосовуватися тільки, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мали право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Тому однорічний строк, який встановлений частиною другою статті 1277 ЦК України та в абзаці 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року...».

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 2, 3, 10 ч. 3, 234-235, 274-278 ЦПК України, в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 12, 294 ч. 6, 367-368, 372, 376 ч. 3 п. 4, 377, 381 ч. 1, 382-384, п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, що не приймала участі у справі, в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2011 року у цій справі скасувати.

Заяву прокурора Вільнянського району в інтересах територіальної громади с. Михайло-Лукашеве в особі Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою у цій справі залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові, що він може подати позов на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 11.02.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.