Справа № 186/1674/21
Провадження № 6/188/2/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Гречко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович (далі виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань за рішеннями суду, а саме, як зазначено у поданні, на підставі:

виконавчого листа у справі № 1881095/15-ц, виданого 21.05.2021 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь фермерського господарства «Агрорух» грошових коштів в розмірі 14 376 624 грн;

виконавчого листа № 188/1095/15-ц, виданого 27.05.2021 Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь фермерського господарства «Агрорух» сплаченого ним судовий збір в розмірі 7673,40 грн;

виконавчого листа № 200/7603/15-ц, виданого 13.04.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 основної суми боргу у розмірі 560 000 грн, інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 287 009,46 грн, трьох відсотків річних у розмірі 43 403,84 грн, а всього 890 413,30 грн, в якому ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2021 у справі №200/7603/15 було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 на ОСОБА_3

Виконавець зазначає, що під час проведення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням № 66293016 постановою приватного виконавця від 28.07.2021 було накладено арешт на все майно боржника, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Виконавець стверджує, що документи виконавчого провадження направлялись боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі та у заяві стягувача, боржник пояснення про причини не виконання рішення суду не надав. Про наявність відкритого виконавчого провадження боржник повідомлявся належним чином. Виконавець вказує, що є підстави вважати, що боржник навмисно, з метою уникнення відповідальності та з метою не виконання рішень суду ухиляється від їх виконання.

Виконавцем в порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», направлено запити до головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України з метою отримання інформації про перетин боржником державного кордону України. Згідно з відповіддю з Держприкордонслужби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , державний кордон України перетинав у 2018 та 2021 роках.

У судове засідання виконавець не з`явився, причина неявки суду не відома, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, додані до подання, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухиляння боржника від виконання ним зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Приписами ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5).

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01.02.2013, викладених в узагальненні «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). З метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

В ході судового розгляду встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. знаходиться зведене виконавче провадження № 66293016, відкрите на підставі вказаних у поданні виконавчих листів постановами про відкриття виконавчих проваджень від 28.05.2021 та 27.07.2021, об`єднаних постановою виконавця від 27.07.2021.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У процесі здійснення виконавчого провадження виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що до подання не долучено доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів виконавця.

Належним підтвердженням отримання особою виклику або ознайомлення з його змістом іншим шляхом є підпис особи про отримання виклику, в тому числі і в поштовому повідомленні або будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Матеріали подання не містять доказів, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання, а також даних, які б вказували на те, що боржник має намір та може ухилитися від виконання вимоги шляхом виїзду за межі України. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на

звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Таким чином, з подання та доданих до нього матеріалів не вбачається ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених судовими рішеннями, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для застосування до нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобов`язань.

Отже, в задоволенні подання виконавця слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 33 Конституції України, ст. 18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобов`язань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом

п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда