Справа №173/2274/21
Провадження №2/173/121/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про стягнення штрафу за договором позики до відповідача ОСОБА_2

22.11.2021 року до суду надійшла адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03 лютого 2022 року

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 1% штрафу за кожен день прострочення, що на день подання даного позову складає - 121 050.00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 05 червня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір позики у формі розписки на суму 5 000.00 грн.

Передача коштів відбулась в АДРЕСА_1 в присутності гр. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Крім того відповідач взяв на себе одностороннє зобов`язання з відповідальності відповідно до якого у випадку несвоєчасного оплати платежу зобов`язувався сплати штраф у вигляді 1% за кожен день прострочки.

Незважаючи на домовленість сторін, що зобов`язує відповідача повернути позику до 01.01.2014 року він до цього часу грошей не повернув чим порушив умови договору та приписи чинного законодавства.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2015 року у справі № 173/2573/14-ц вирішено стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в сумі 10 041. 10 коп.

Станом на 25.10.2021 року борг відповідачем не сплачено, чим порушені умови позики та приписи чинного законодавства.

Прострочення відповідача з 10.03.2015 року на час подання даного позову складає 2 421 календарних днів. Сума нарахованого штрафу складає 121 050.00 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надав

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 червня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики у формі розписки на с уму 5 000.00 грн.

Передача коштів відбулась в АДРЕСА_1 в присутності гр. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджується копією розписки.

Такими чином між сторонами виникли правовідносини із договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України - За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1. 2 ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в належній письмовій формі, шляхом видачі відповідачем розписки.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитором за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, про що неодноразово зазначено Верховним Судом України.

При цьому факт отримання грошових коштів підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулась передача певної грошової суми.

Згідно виданої розписки відповідач взяв на себе одностороннє зобов`язання з відповідальності відповідно до якого у випадку несвоєчасного оплати платежу зобов`язувався сплати штраф у вигляді 1% за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2015 року у справі № 173/2573/14-ц вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 10 041. 10 коп., що підтверджується копією рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 546 ЦК України - Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно доч.1, 2 ст. 549 ЦК України - Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідач у виданій розписці визначив спосіб забезпечення виконання зобов`язання у вигляді штрафу в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочки.

Станом на 25.10.2021 року борг відповідачем не сплачено, чим порушені умови позики та приписи чинного законодавства.

Прострочення відповідача з 10.03.2015 року на час подання даного позову складає 2 421 календарних днів. Сума нарахованого штрафу складає 121 050.00 грн. що підтверджується розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, з яким погоджується суд.

Оскільки відповідачем доказів повернення суми боргу не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 210.50 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором позики про стягнення позичених коштів і процентів - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Вольногорським МВ УМВС 15.07.1997 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , штраф у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочки за період з 10 березня 2015 року по 25 жовтня 2021 року в сумі 120 050.00 (сто двадцять тисяч сто п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Вольногорським МВ УМВС 15.07.1997 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , 1 210 (одна тисяча двісті десять) грн., 50 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення тексту суду

Повний текст рішення виготовлений 03.02.2022 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 08.02.2022 року

Дата набрання законної сили: 10.03.2022 року