Справа № 344/7470/21
Провадження № 2/344/505/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 29.08.2003 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. У даному шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не складається, тому що у них різні погляди на життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Вважає, що можливості зберегти сім`ю немає, оскільки вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Станом на сьогоднішній день їх сім`я існує формально. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім`ї є неможливим. А тому просив шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити на проживання з відповідачкою.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги позивач підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, щодо розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.2003 року, сторони 29.03.2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1282 (а.с. 4).

Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивач стверджує, що шлюб з відповідачкою існує формально, фактично разом вони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати. Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 51, 129 Конституції України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 200, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 29.03.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1282 - розірвати.

Неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2022 року.