Дата документу 09.02.2022 Справа № 554/5538/21
Провадження № 8/554/6/2022
УХВАЛА

іменем України

09 лютого 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

боржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача адвоката Гончарової А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі № 554/5538/21,-

В С Т А Н О В И В :

13 липня 2021 року Октябрським районним судом м. Полтави виданий судовий наказ у справі № 554/5538/21 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 11.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 227,00 грн.

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій просить: переглянути судовий наказ від 13 липня 2021 року у справі № 554/538/21 за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України. При цьому, вказує, що копії судового наказу та заяви про його видачу щодо стягнення аліментів на дітей він отримав 29 липня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що у справі про стягнення аліментів є обставини, що не були встановлені судом, які можуть вплинути на висновки суду щодо прийнятого рішення, а також про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Так, у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , а також просив встановити місце постійного проживання дітей з батьком. З того часу боржник не бачив дітей та не спілкувався з ними понад 2 роки, у зв`язку з чим йому не відомо, в якому стані та в яких умовах вони проживають. Підозрює, що матір дітей свідомо їх переховує від нього через те, що він не є їх батьком, а відтак не хоче, щоб той їх виховував і залишився в їхній пам`яті. При цьому, ОСОБА_2 не погоджується на проведення експертизи щодо встановлення (підтвердження/спростування) біологічного батьківства ОСОБА_1 та дітей, тоді як аліменти бажає отримувати. Крім того, ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву про оспорювання батьківства та виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дітей. Стверджує, що наведені обставини існували раніше до видачі судом наказу, не були відомі та не досліджувались судом при розгляді заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, тоді як заявниці вони були відомі, але вважає, що свідомо були приховані та не повідомлені суду. На його думку, за умови підтвердження кровної спорідненості дітей з ним, при вирішенні питання про стягнення аліментів необхідно залучити орган опіки та піклування, попередньо провести обстеження умов у місці проживання, стану здоров`я та розвитку дітей, надати інші необхідні висновки для суду для визначення місця проживання дітей та участі кожного з батьків у їх вихованні тощо. Також ОСОБА_2 не вказує, де вона працює в даний час та розмір щомісячного доходу, який отримує. На підставі викладеного, вважає, що заявлена нею вимога про стягнення аліментів на дітей є передчасною, так як пов`язана із встановленням та оспорюванням батьківства, визначенням місця проживання дітей, необхідністю залучення інших заінтересованих осіб та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України не може бути розглянута в порядку наказного провадження.

28 вересня 2021 року через канцелярію суду від стягувача ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якому вона заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 . Зазначає, що судовий наказ від 13 липня 2021 року є чинним та таким, що відповідає вимогам ЦПК України. Разом із тим, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 сам звернувся із клопотанням про залишення без розгляду позову в частині визначення місця проживання дітей разом з батьком. Крім того, ухвалою суду позовну заяву про оспорювання батьківських прав та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька дітей залишено без руху. Стверджує, що ОСОБА_1 юридично та біологічно є рідним кровним батьком їх спільних малолітніх дітей. З урахуванням цього, він не надав жодного доказу, який би підтверджував той факт, що останній не є батьком їх спільних дітей, які як на дату звернення із заявою про видачу судового наказу, так і на теперішній час проживають з нею. Тому вважає, що наведені боржником у його заяві підстави та обставини не є нововиявленими відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування судового наказу. Більше того, боржник на підтвердження своїх доводів посилається на нові докази, які не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами. З урахуванням викладеного, а також доводів, зазначених у відзиві, просить відмовити в задоволенні заяви боржника (а. с. 70-76).

12 жовтня 2021 року боржник надав відповідь на відзив, у якому не погодившись із доводами стягувача, зазначив про їх безпідставність і про те, що вони суперечать вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, відповідно до якого судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Тоді як на теперішній час на розгляді в суді є його позов про оспорювання батьківства, у свою чергу, заявниця знала про наявність спору щодо походження дітей з січня 2021 року, але умисно приховала вказану обставину від суду при подачі заяви про стягнення аліментів. На його переконання, вказана обставина, є нововиявленою, а не новою, як про це стверджує стягувач у відзиві. У разі доведення експертизою кровного споріднення між батьком та дітьми, останній має намір повторно звернутись до суду для визначення місця проживання дітей з батьком. Наразі сторони щодо цього згоди не дійшли і проживають окремо. Ці обставини щодо встановлення чи оспорювання батьківства та необхідності залучення органів опіки та піклування для визначення місця проживання малолітніх дітей існували на момент видачі судового наказу, не були предметом дослідження, ним не надавалась оцінка, тоді як ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а також впливають на висновки суду під час винесення судового наказу. Крім того, судом при винесенні судового наказу не розглядалася обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (а. с. 89-92).

У своїх запереченнях стягувач посилається на те, що обставини оспорювання батьківства не доводять того факту, що боржник ОСОБА_1 не є батьком дітей на час видачі судового наказу, оскільки такий юридичний факт не встановлено та не доведено судовим рішенням. Стверджує, що їх спільні діти зачаті та народжені під час перебування у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду лише 13 квітня 2021 року. Те, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів боржник звернувся до суду із заявою про оспорювання батьківства, не може бути підставою для перегляду судового наказу, оскільки ця обставина не існувала під час розгляду справи та її вирішення і об`єктивно не могла бути відома ні стягувачу, ні суду, а відтак вона є новою. З цього приводу посилається на правову позицію, що висловлена в постанові Верховного Суду України від 07 лютого 2019 року по справі № 127/9977/15-ц. З урахуванням чого просить відмовити в задоволенні заяви та залишити судовий наказ від 13 липня 2021 року в силі (а. с. 108-112).

31 серпня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження за нововиявленими обставинами та призначено заяву до судового розгляду.

25 листопада 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Материнко М. О. від розгляду заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Разом із тим, відповідно до ухвали суду від 03 грудня 2021 року задоволено заяву судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М. О. про самовідвід по даній справі.

18 січня 2022 року згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Андрієнко Г. В.

02 лютого 2022 року ухвалою судді зазначену цивільну справу прийнято до провадження, розгляд заяви ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання.

09 лютого 2022 року судом відмовлено за безпідставністю у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення стягнення аліментів до завершення розгляду справи, про винесення окремої ухвали щодо ОСОБА_2 , зобов`язання останньої надати документи про стан здоров`я та заняття дітей, визнання її дій незаконними і протиправними.

В судовому засіданні заявник (боржник) ОСОБА_1 свою заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та скасувати судовий наказ Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2021 року.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засіданні із заявою не погодилась, просила відмовити у задоволенні вимог боржника про скасування судового наказу.

Представник стягувача адвокат Гончарова А. С. заперечувала проти задоволення заяви та підтримала раніше подані заперечення.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши заяву по суті заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заява про перегляд судового наказу не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 13 липня 2021 року на підставі заяви ОСОБА_2 Октябрським районним судом м. Полтави видано судовий наказ у справі № 554/5538/21 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а. с. 28).

Відповідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частинами 7, 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовий наказ від 13 липня 2021 року видано відповідно до пункту 4 ст. 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 554/5538/21, провадження № 2-н/554/835/2021 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, суд звертає увагу на таке.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пункти 27-34; рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46).

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначено, що нововиявленими обставинами у справі про стягнення аліментів за судовим наказом від 13 липня 2021 року є обставини щодо встановлення чи оспорювання батьківства та необхідності залучення органів опіки та піклування для визначення місця проживання малолітніх дітей.

Також заявником надано суду документи, які на його думку, підтверджують існування вказаних нововиявлених обставин, в тому числі, копію ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2021 року в справі № 761/30369/19 (провадження № 2/761/831/2021) у справі за позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, якою вимоги в частині визначення місця проживання дітей залишено без розгляду; копії позовної заяви від 25 серпня 2021 року та ухвали суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 761/30533/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька дітей, роздруківку листування тощо.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові № 766/14447/18 (провадження № 61-2953ск20) від 10.04.2020 року.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник ОСОБА_1 вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Оцінюючи обставини, наведені в обґрунтування заяви, суд враховує, що судовий наказ, питання про перегляд якого вирішується у даному провадженні, був виданий Октябрським районним судом м. Полтави 13 липня 2021 року, тоді як обставини, з якими заявник пов`язує необхідність його перегляду, виникли лише з часу подання ним позову про оспорювання батьківства, тобто через певний час після ухвалення судового наказу, набрання ним чинності.

Відтак, вказана обставина не існувала на час винесення судового наказу та не може бути визнана судом як нововиявлена у розумінні норми п. 1 ч. 2 ст. 243 ЦПК України.

Посилання ж заявника на роздруківку листування, походження якої невідоме, не можуть бути прийняті судом до уваги в якості достатніх та допустимих доказів, оскільки не підтверджують існування певних обставин, в той час як достовірність викладених відомостей викликає обґрунтовані сумніви.

Інші твердження та доводи заяви мають характер припущень, не стосуються предмету цього розгляду і також не можуть братися судом до уваги.

Те, що боржник не міг заперечувати проти заяви про видачу судового наказу з посиланням на дані обставини, що обумовлене порядком розгляду заяв про видачу судового наказу, жодним чином не робить для нього обставини нововиявленими у розумінні пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України.

Крім того, надані суду заявником документи та встановлені обставини справи свідчать про те, що на теперішній час між батьками дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , триває судовий спір з приводу виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька дітей, який не вирішений остаточно, а також заявник ОСОБА_1 має намір звернутись із іншим позовом про визначення місця її проживання.

Однак, обставини, на які посилається заявник, обґрунтовуючи вимоги про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, не є доведеним фактом, а предметом спору.

Разом із тим, у випадку вирішення вказаного спору, встановлення певних фактів, то відповідне судове рішення може бути підставою для припинення стягнення аліментів.

Виходячи з того, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві в обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2021 року, виникли після його ухвалення, відтак за своєю суттю не є нововиявленою обставиною, а тому підстав для скасування судового наказу не вбачається.

Окрім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки вказані заявником обставини не є нововиявленими, тоді як заява не містить відомостей про нововиявлені обставини у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, а тому в задоволенні такої заяви потрібно відмовити, а судовий наказ від 13 липня 2021 року залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 172, 258-261, 353, 354, 423-429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі № 554/5538/21, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 11 лютого 2022 року.

Суддя Г. В. Андрієнко