465/4637/21
2/465/1117/22
У Х В А Л А

Іменем України

02.02.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участию: секретаря судового засідання Старух Ю.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Калинець О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» (м. Львів, вул. І. Пулюя, 40, корпус 2) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості із оплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» (м. Львів, вул. І. Пулюя, 40, корпус 2) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості із оплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Зокрема, як вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач просить сягнути з відповідача заборгованість із оплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.03.2017 року по 31.05.2021 року в розмірі 3664 грн. 06 коп. та за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.03.2017 року по 31.05.2021 року в розмірі 3536 грн. 55 коп.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 зазначено, що відповідачем оплачено заборгованість із оплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2017 року по 31.05.2021 року в розмірі 3664 грн. 06 коп. та за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.03.2017 року по 31.05.2021 року в розмірі 3536 грн. 55 коп. На підтвердження вказаних обставин представником долучено до матеріалів справи платіжні квитанції № 0.0..1 від 22.11.2021 року на суму 3664 грн. 06 коп. та № 0.0..1 від 22.11.2021 року на суму 3536 грн. 55 коп.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив факт оплати відповідачем заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим на даний час підстав підтримувати позов в цій частині немає. Водночас зазначив, що позивачем у зв`язку з розглядом справи понесені судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача.

Представник відповідача щодо відшкодування позивачу судових витрат заперечила, пославшись на те, що уся заборгованість на даний час відповідачем погашена, а тому, вважає, що судові витрати повинен нести позивач.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, вважає за доцільне закрити провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Як встановлено судом, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку а прибудинкової території задоволені відповідачем у повному обсязі після пред`явлення позову, що визнано представником позивача в судовому засіданні. А тому, на час розгляду справи судом відсутній предмет спору.

Таким чином, справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Водночас суд роз`яснює, що згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки в судовому засіданні представник позивача не підтримав вимог щодо стягнення заборгованості з відповідача у зв`язку з погашенням такої після пред`явлення позову на стадії судового розгляду, суд доходить до переконання про наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп.

Разом з тим, стосовно вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судового збору за видачу судового наказу в розмірі 384 грн. 20 коп. суд зазначає, що така до задоволення не підлягає, оскільки не має жодного відношення до розгляду та вирішення справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» (м. Львів, вул. І. Пулюя, 40, корпус 2) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості із оплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. При цьому, суд наголошує, що процесуальні витрати в іншій справі (в даному випадку - справі наказного провадження) не можуть бути компенсовані як процесуальні витрати у новій справі позовного провадження, в якій беруть участь ті ж суб`єкти.

Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5000 грн. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат представником відповідача надано суду акт про надані юридичні послуги від 04.01.2022 року, відповідно до якого за договором про надання юридичних послуг від 27.03.2020 року виконавцем надано клієнту юридичні послуги, а клієнтом оплачено надані послуги на суму 5000 грн., а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо предмету позову 1000 грн.; написання позовної заяви 2500 грн.; участь в судових засіданнях 1500 грн.. Крім цього, представлено: платіжне доручення № 771 від 05.01.2022 року на суму 5000 грн., протокол №3 засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» від 21.05.2021 року, яким погоджено продовжувати співпрацю з адвокатом Татух М.Д. щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 , ордер адвоката, копію договору про надання юридичних послуг від 27.03.2020 року, акт про надані юридичні послуги від 24.01.2022 року,платіжне доручення від 24.01.2022 року про переказ ОСББ "Галлео" на користь ОСОБА_4 750 грн. за надані юридичні послуги.

Оцінюючи обгрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 1000 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що згідно наданого акта від 24.01.2022 року та платіжного доручення №781 від 24.01.2022 року до витрат на правову допомогу віднесено, зокрема, оплату участі адвоката в судовому засіданні 02.02.2022 року, проте, у вказаний день адвокат Татух М.Д. не приймала участі в судовому засіданні та до суду не прибула. Договір про надання правової допомоги від 27.03.2020 року, укладений ОСББ "Галлео" з адвокатом Татух М.Д., має загальний характер та в п.3.1 такого визначено, що оплата за надані послуги здійснюється згідно акту виконаних робіт. Як вбачається з акта про надані юридичні послуги від 04.01.2022 року, розрахунок вартості наданих послуг проведено в загальному відповідно до кількості затраченого часу та кількості проведених судових засідань. Водночас, базова вартість години роботи адвоката ні в договорі про надання правової допомоги, ні в акті виконаних робіт не визначена. Детальний опис робіт з чітким розрахунком вартості годино-робіт адвоката представником позивача не надано.

За таких обставин наявні підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу до рівня, зазначеного вище, який суд вважає обгрунтованим, справедливим і співмірним зі складністю справи.

Присуджені судом судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» (м. Львів, вул. І. Пулюя, 40, корпус 2, код ЄДРПОУ - 40832734).

Керуючись ст.ст.141, 142, 255, 256, 258 - 261, 263, 264, 354ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» (м. Львів, вул. І. Пулюя, 40, корпус 2) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості із оплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території - закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Галлео» 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. в якості компенсації витрат за надання правової допомоги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест ухвали складено 07.02.2022 року.

Суддя Величко О.В.