Ухвала

08 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 212/903/21

провадження № 61-1643ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої від його імені адвокатом Амельчишиним Олегом Валерійовичем, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року у складі судді Чайкіна І. Б. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у лютому 2021 року звернулася до суду з позовом, у якому просила поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: (а) виділити їй із спільного сумісного майна подружжя 1/2 частку вартості транспортного засобу - автомобіля «OPEL COMBO» C SF48Y, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , у розмірі 60 000, 00 грн,; (б) виділити їй із спільного сумісного майна 1/2 частку грошового внеску в Акціонерному товаристві Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») у розмірі 8 000, 00 дол. США, що станом на 01 лютого 2021 року складає 225 543, 20 грн, отже у розмірі 112 771, 60 грн, яку стягнути з ОСОБА_1 ; (в) виділити ОСОБА_1 зі спільного сумісного майна спірний автомобіль, загальною вартістю 120 000, 00 грн; (г) виділити відповідачу 1/2 частку грошового внеску в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 8 000 дол. США, що на день звернення до суду складає 225 543, 20 грн, тобто частку у розмірі 112 771, 60 грн, всього виділити відповідачу майно на загальну суму 172 771, 60 грн.

Позивачем визначено загальний розмір вартості майно придбаного сторонами у період їх шлюбу - 345 543, 20 грн.

Позов мотивувала тим, що у період з 17 лютого 2001 року до грудня 2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , у період якого подружжям придбано за спільні кошти наступне майно: автомобіль «OPEL COMBO» C SF48Y, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1 , вартістю 120 000, 00 грн; здійснено грошовий внесок на депозитний рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 8 000, 00 дол. США, що на день звернення до суду, тобто на 01 лютого 2021 року складає 225 543, 20 грн.

Втім, позивачу стало відомо, що відповідач має намір розпорядитися спільним майном без її згоди, оскільки зазначений автомобіль знаходиться у фактичному розпорядженні відповідача, а грошовий внесок, розміщений в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» оформлений на ім`я ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач не бажає мирним шляхом здійснити поділ спільного майна подружжя, позивач змушена звернутися до суду.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, позов задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя:

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частку вартості транспортного засобу автомобіля «OPEL COMBO» C SF48Y, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1 , у розмірі 60 000, 00 грн, замість її частки у праві спільної сумісної власності на зазначений транспортний засіб;.

- визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «OPEL COMBO» C SF48Y, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1 .

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

ОСОБА_1 21 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, поданою від його імені адвокатом Амельчишиним О. В., на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом позову у цій справі вимоги майнового характеру про поділ спільного майна подружжя, вартість якого визначено позивачем на рівні 345 543, 20 грн.

Отже, ціна позову у цій справі складає 345 543, 20 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 250 = 620 250, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 345 543, 20 грн є малозначною справою, ціна позову у якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 виклала правовий висновок про те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданої від його імені адвокатом Амельчишиним Олегом Валерійовичем, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко