ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м.Суми

Справа №950/1490/21

Номер провадження 22-ц/816/292/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Чхайла О.В., в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 07 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради, Служба у справах дітей Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачкою у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21 квітня 2020 року заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю.

Зазначає, що фактично після розірвання шлюбу у нього з відповідачкою виникли непорозуміння щодо його участі у вихованні дітей та їх відвідуванні. Вона створює штучні перешкоди щодо спілкування з дітьми. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Відповідачка постійно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дітьми. Він намагається налагодити нормальний зв`язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей та забезпечення їх всім необхідним для нормального розвитку та становлення.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

1.Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2.Визначити наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- необмежене спілкування батька з кожним із дітей особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; побачення два рази на тиждень: середа з 18.00 до 20.00, з 10.00 в субботу по 12.00 в неділю з відвіданням фактичного місця проживання позивача; в день побачень батько забирає дітей з дому чи школи особисто;

- спільний відпочинок - першу половину літніх канікул діти проводять з батьком;

- проведення свят: у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення батька з дітьми або цей день передує дню побачення або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком.

3. Зобов`язати ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі з дітьми надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це на наступний день з дня настання таких обставин.

Лебединський районний суд Сумської області рішенням від 03 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Зобов`язав ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми: сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначив наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми: сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- необмежене спілкування батька з кожним із дітей особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей;

- побачення з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одну суботу на місяць з 10.00 год. суботи до 12.00 год. неділі, та два дні під час зимових канікул, з відвідуванням фактичного місця проживання батька, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей;

- спільний відпочинок батька та дітей - два тижні під час літніх канікул, включаючи відвідування фактичного місця проживання батька, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей.

У визначені дні батько особисто забирає та повертає дітей за адресою проживання матері.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матреіального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не було враховано, що відношення дітей до батька формується під впливом матері ОСОБА_2 , з якою діти проживають постійно та з якою у позивача досить напружені стосунки та відсутнє порозуміння, що підтверджується неможливістю в позасудовому порядку дійти згоди щодо спільного виховання дітей, а той факт, що відповідачка заперечувала проти запропонованого позивачем варіанту вирішення спору щодо участі у вихованні дітей, та не запропонувала свого варіанту його зустрічей з дітьми, на його думку, свідчить про її упередженість та повністю підтверджує його позицію, викладену в позовній заяві, щодо створення з боку відповідачки штучних перешкод щодо спілкування батька з дітьми, та налаштування дітей проти батька.

Вказує на те, що відповідачкою на підтвердження графіку занять та розпорядку дня дітей не долучено належних та допустимих доказів. Окрім того, не надано доказів на спростування, а судом першої інстанції не враховано, що варіант зустрічей батька з дітьми, який був запропонований позивачем, унеможливить дотримання звичного графіку занять та розпорядку дня дітей.

Зазначає, що відповідачкою не було доведено належними та допустимими доказами того, що спілкування дітей з батьком в запропонований ним спосіб матиме негативний вплив на них.

Вважає, що судове рішення щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, повинно ухвалюватись саме на захист прав батька з урахуванням інтересів дитини. А в рішенні суду такі обставини та вимоги не враховані.

На його думку, суд не виходив з інтересів дитини, так як надмірне позбавлення батька спілкування з дитиною є прямим порушенням права батька та діями всупереч інтересам дитини, а встановлення можливості побачення один раз на місяць виключають можливість виховання дитини батьком.

Вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив про достатність побачення один раз на місяць для виконання вимог ч. 2 ст. 150 СК України з боку батька.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому категорично не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що рішення суду першої інстанції законне та обгрунтоване, ухвалене з урахуванням повно те всебічно досліджених та з`ясованих обставин справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вказує на те, що вона ніколи не перешкоджала спілкуванню позивача з дітьми, але запропований ним графік спілкування з дітьми не враховує інтереси та звичний для дітей уклад їхнього життя, навчання, проведення вільного часу та не враховує бажання дітей.

Від третьої особи Служби у справах дітей Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області надійшла заява, в якій просить справу розглядати без участі їх представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції взяв до уваги частково позицію позивача, відповідачки, а також служби у справах дітей, викладену у їх висновку, врахував вік дітей, розклад і розпорядок їх дня, в тому числі, пов`язаних з навчанням, виходив в першу чергу з інтересів та бажань дітей.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі з 26 лютого 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 21 квітня 2020 року (а.с.10).

Від шлюбу мають дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а. с. 8;9).

На даний час діти проживають разом із матір`ю за спільною згодою сторін.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_5 від 20 вересня 2021 року, вбачається, що позивач проживає зі своєю матір`ю та її співмешканцем. Житлово-побутові умови сім`ї ОСОБА_5 є задовільними для проживання неповнолітніх дітей (а. с. 27).

За змістом частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Ст. 157 СК України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно положень ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно положень ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Органом опіки та піклування в даній справі було надано висновок про участь батька ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, відповідно до якого виконавчий комітет Лебединської міської ради вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми: з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - одну суботу на місяць з 10.00 суботи до 12.00 неділі з відвідуванням фактичного місця проживання батька, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб неповнолітнього; з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дві суботи на місяць, з 10.00 суботи до 12.00 неділі з відвідуванням фактичного місця проживання батька, та два дні під час зимових канікул, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини; спільний відпочинок батька та дітей - два тижні під час літніх канікул, включаючи відвідування фактичного місця проживання батька, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дітей; у визначені дні батько особисто забирає та повертає дітей за адресою проживання матері (а. с. 30-31).

Такого висновку орган опіки та піклування дійшов, провівши бесіди зі сторонами по справі та їх дітьми.

З врахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми у виді періодичних та систематичних побачень, можливості спільного відпочинку.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, якнайбільше відповідає інтересам дітей, з врахуванням їх віку, розпорядку їх дня, обумовленого навчанням та відвідуванням гуртків та секцій, а також їх інтересів та бажань.

Запропонований позивачем варіант зустрічей з дітьми, в тому числі, в середу з 18.00 год. до 20.00 год. не узгоджується з розпорядком дня дітей, оскільки діти окрім коледжу та школи, відвідують: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хореографічний гурток та спортивну секцію з легкої атлетики (а. с. 77), а дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Лебединській школі мистецтв на хореографічному відділенні (а. с. 76). Відтак, оскільки після навчання та відвідання гуртків та секцій дітям потрібен час для відпочинку та підготовки домашніх завдань, побачення з батьком у будні дні, не узгоджується з їх розпорядком дня.

На думку колегії суддів саме визначений судом першої інстанції спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, буде сприяти налагодженню психоемоційного зв`язку позивача з дітьми.

Щодо незгоди скаржника з приводу періодичності зустрічей з дітьми раз на місяць, слід зазначити, що місцевий суд, визначаючи періодичність зустрічей, враховував думку дітей. Так, згідно висновку органу опіки та піклування, діти не проти зустрічатися з батьком, але у них своє бачення щодо графіку зустрічей, оскільки навчальне навантаження на дітей, у тому числі відвідування ними додаткових занять та гуртків, не дає змоги зустрічатися з батьком у середу з 18-00 до 20-00. ОСОБА_3 погодився проводити з батьком одну суботу на місяць та два тижні під час літніх канікул. ОСОБА_4 готова проводити з батьком дві суботи на місяць, дві під час зимових канікул та два тижні під час літніх канікул, але обов`язково разом із старшим братом. Отже, враховуючи бажання ОСОБА_4 зустрічатися з батьком обов`язково разом із старшим братом, суд і визначив періодичність побачень з врахуванням побажань обох дітей.

Крім того, враховуючи вік дітей, за наявності їх бажання бачитися з батьком частіше або окремо один від одного, він не позбавлений можливості реалізувати таке право, оскільки відповідачка наполягає на тому, що ніколи не перешкоджала спілкуванню позивача з дітьми та не має такого наміру.

Стосовно доводів скаржника, що судове рішення щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, повинно ухвалюватись саме на захист прав батька з урахуванням інтересів дитини, колегія суддів зауважує, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначенні інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 03 грудня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина