ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 січня 2022 року

м. Харків

справа № 638/11474/20

провадження № 22-ц/818/1304/22

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: Прокуратура Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю слідчих при імітації досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000138, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року, постановлене у складі судді Єрмоленко В.Б.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до прокуратури Харківської області про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсації моральної шкоди в розмірі 239101 грн., завданою тривалою бездіяльністю слідчих прокуратури Харківської області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що починаючи з 15 грудня 2017 року слідчі прокуратури Харківської області навмисно продовжували бездіяльність та не проводили досудове розслідування у рамках кримінального провадження №0000138 з дотриманням розумних строків, чим спричинили позивачу, як потерпілому моральну шкоду у розмірі 239101 грн. Вважає, що моральна шкода обумовлена тим, що протягом тривалого часу, позивач, будучи інвалідом 2 групи, був вимушений витрачати свій особистий час і звертатись до суду за захистом своїх прав, грубе порушення яких призвело до неможливості реалізації його звичок та бажань, порушення психологічного благополуччя, глибоких моральних страждань, причинно-наслідковий зв`язок спричинення яких підтверджується ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26.01.2018 року, 17.05.2018 року, 26.11.2018 року,18.02.2019 року, 12.08.2019 року, 07.11.2019 року, якими констатовано ряд порушень під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що своїми тривалими неправомірними незаконними діями і бездіяльністю, надмірною тривалістю досудового розслідування у кримінальному провадженні, неодноразовим прийняттям слідчими рішень у спосіб, який вочевидь демонструє ігнорування доводів позивача, слідчі заподіяли позивачу, як потерпілому, моральну шкоду, тому що з вини слідчих позивач був позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону, вказує, що з вини слідчих було порушено психологічне благополуччя, та він, як людина похилого віку, вимушений витрачати свій особистий час та повинен був протягом тривалого часу звертатися до суду зі скаргами на бездіяльність слідчих, також був незаконно позбавлений конституційного права на доступ до правосуддя. Вказує, що матеріали кримінального провадження 0000138 свідчать про те, що кримінальне провадження за його заявою було відкрито ще 02 лютого 2018р., та станом на час звернення до суду з позовом у цій справі 19 серпня 2020р., тривало понад 19 месяцев. Наголошує, що зазначений строк не можна вважати розумним строком у розумінні cт. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає позитивний обов`язок держави організовувати діяльність досудових органів таким чином, щоб право кожного на справедливий суд впродовж розумного строку не було ілюзорним. Вказує, що у зв`язку з такою тривалістю кримінального провадження він змушений відвідувати орган досудового розслідування та суду, звертатися з відповідними клопотаннями, що не входить до його звичайного життя та призводить до моральних страждань.

Представник Харківської обласної прокуратури надав до суду відзив, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують. Вказує, що сам по собі факт того, що прийняте слідчим прокуратури процесуальне рішення було скасовано судом, не свідчить про незаконність дій або бездіяльності відповідача, оскільки постанова слідчого скасована з процесуальних підстав, цей факт не свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачу, а також про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою, посилаючись на правові висновки, висловлені у постановах Верховного Суду.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26.11.2018 року (справа №645/1752/18) задовлено скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого прокуратури Харківської обласної прокуратури від 23.04.2018 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженні №0000138 від 02.02.2018 року

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18.02.2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого прокуратури Харківської обласної прокуратури від 27.12.2018 року, якою закрито кримінальне провадження №0000138 від 02.02.2018 року за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України та скасовано вказану постанову.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 17.05.2018 року скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області від 20.03.2018 про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні задоволено та скасовано вказану постанову.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12.08.2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу Семеногова І.В від 20.05.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000138 від 02.02.2018 року за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України задоволено та скасовано вказану постанову.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.11.2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу Семеногова І.В. від 29.08.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000138 від 02.02.2018 року за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України задоволено та скасовано вказану постанову.

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1879 неврологічного відділення діагноз ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 «віддалені наслідки черепно-мозкової травми 1996, посттравматична енцефалопатія з лікворно-гіпертенізонним, вестибуло-атактичним і астенічним синдромами, вегето-суддинними пароксизмами по змішаному типу, атеросклеротичний кардіосклероз:СН 1ст., хронічний гастродуоденіт з не уточненою кислототворною функцією шлунку, стадія ремісії, стан після оперативного лікування і ПХТ Сa сигмовидної кишки Т4 NO MO (07.02.2010, колоно стома, ХХН 1 ст.Пієлонефрит, стадія ремісії,парапельвікальна киста лівої нирки великих розмірів, ХНН".

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що починаючи з 15 грудня 2017 року слідчі прокуратури Харківської області навмисно продовжували бездіяльність та не проводили досудове розслідування у рамках кримінального провадження №0000138 з дотриманням розумних строків, чим спричинили позивачу, як потерпілому моральну шкоду у розмірі 239101 грн.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166,1167,1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок моральної шкоди, зроблений ним на підставі рекомендацій щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди з урахуванням критеріїв глибини та тривалості психологічних страждань, достатньо не обґрунтований: суд не вбачає підтверджень того, що розмір моральної шкоди, який заявлений позивачем та дорівнює 239101 грн є достатнім для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність хоча б однієї із складових цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

Позивач вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував незаконними процесуальними рішеннями слідчого прокуратури Харківської області з огляду на їх скасування слідчими суддями.

При цьому доводи позивача зводяться лише до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймалися слідчим у кримінальному провадженні. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Належних і допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок бездіяльності службових осіб прокуратури Харківської області та розміру такої шкоди матеріали справи не містять.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовує, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна

Повний текс судового рішення виготовлено 04 лютого 2022 року.