Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2653/21

2/330/101/2022

"10" лютого 2022 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - Гусарової В.В. при секретарі - Тошевої Д.Е.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна, мотивуючи тим, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0180 га кадастровий номер :11:003:0160, розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Право власності на зазначену земельну ділянку набуто відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.08.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 3464 та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.08.2015 р., номер запису 10717556.

01.09.2015 р. між позивачем та відповідачами по справі було укладено інвестиційний договір будівництва об`єкта нерухомості, відповідно до якого Забудовник (Позивач) та Інвестори (Відповідачі) домовились про фінансування будівництва Комплексу з подальшим отриманням у загальну пайову власність відповідних часок у Комплексі.

Відповідно до Декларації від 09.02.2016 р. про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстрованої Департаментом державної ахітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 11.02.2016 р. за № ЗП 14216^01023, садовий будинок літ. А-3 зданий в експлуатацію.

На підставі договору інвестування в будівництво від 01.09.2015 р., право спільної часткової власності на садовий будинок 18.05.2016 р. було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, розмір частки кожного із співвласників складає 1/3 частку зазначеного садового будинку.

Оскільки ні під час будівництва садового будинку, ні після введення його в експлуатацію та реєстрації права власності на частку в спільному нерухомому майні, жоден з інвесторів так і не виконав своїх зобов`язань за інвестиційним договором щодо інвестування будівництва, в подальшому договір інвестування в будівництво від 01.09.2015 р. було розірвано за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди від 18.12.2020 р.

Незважаючи на розірвання інвестиційного договору, право власності на 2/3 частки нерухомого майна залишається зареєстрованим відповідно до реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачами по справі, по 1/3 частці за кожним.

В позові позивач просив винести рішення, яким витребувати від відповідачів на користь позивача 2/3 зазначеного садового будинку.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі., просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 також визнала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити/.

Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі :

-Договір купівлі-продажу земельної ділянки, витяг з державного реєстру речових прав ( а.с.5-6 )

-Інвестиційний договір ( а.с.7-9)

- декларація про готовність до експлуатації об`єкту ( а.с.10-11 )

- Витяг з державного реєстру речових прав ( а.с.12-14)

-Технічний паспорт на будинок ( а.с.15 )

- Висновок про вартість об`єкта оцінки ( а.с.17)

- Додаткова угода до інвестиційного договору(а.с.18)

Таким чином судом було встановлено:

позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0180 га кадастровий номер :11:003:0160, розташована на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Право власності на зазначену земельну ділянку набуто відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.08.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 3464 та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.08.2015 р., номер запису 10717556. ( а.с.6)

01.09.2015 р. між позивачем та відповідачами по справі було укладено інвестиційний договір будівництва об`єкта нерухомості, відповідно до якого Забудовник (Позивач) та Інвестори (Відповідачі) домовились про фінансування будівництва Комплексу з подальшим отриманням у загальну пайову власність відповідних часок у Комплексі. ( а.с.7-9)

Відповідно до Декларації від 09.02.2016 р. про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстрованої Департаментом державної ахітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 11.02.2016 р. за № ЗП 14216^01023, садовий будинок літ. А-3 зданий в експлуатацію. ( а.с.10-11)

На підставі договору інвестування в будівництво від 01.09.2015 р., право спільної часткової власності на садовий будинок 18.05.2016 р. було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, розмір частки кожного із співвласників складає 1/3 частку зазначеного садового будинку. ( а.с.12-14)

Оскільки ні під час будівництва садового будинку, ні після введення його в експлуатацію та реєстрації права власності на частку в спільному нерухомому майні, жоден з інвесторів так і не виконав своїх зобов`язань за інвестиційним договором щодо інвестування будівництва ( що відповідачі та їх представник підтвердили особисто у судовому засіданні), в подальшому договір інвестування в будівництво від 01.09.2015 р. було розірвано за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди від 18.12.2020 р. ( а.с.18)

Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, інвестиційний договір від 01 вересня 2015 року є розірваним, оскільки наявне волевиявлення сторін правочину, шляхом укладання додаткової угоди від 18 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України оосба, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином;2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, сторона, яка виконала зобов`язання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам), і згодом відмовилася від договору, може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічного надання, повернення майна (коштів) на підставі п. З ч. З ст. 1212 ЦК України.

На цих підставах суд дійшов висновку задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 509 ч.1,2,526 ч.1,610 ч.1, 611 ч.1,6,651 ч.1,1212 ЦК України, ст. 263-265 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) про витребування майна - задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2/3 частини садового будинку літ. А-3, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення . Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: