Справа № 462/690/22
УХВАЛА

10 лютого 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артиміда-Ф», треті особи: приватний виконавець Михайловський Сергій Володимирович, приватний нотаріус Львівського нотірального округу Личук Тарас Володимирович про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить зупинити примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Артиміда-Ф» заборгованості на загальну суму 9191,10 грн згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 68440374 від 01.02.2022 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського С.В. на підставі виконавчого напису № 610, виданого 08.01.2022 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Личуком Т.В., до прийняття судом рішення за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Артиміда-Ф» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши зміст заяви та додані до неї документи судом встановлено, що заява не підсудна Залізничному районному суду м. Львова з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Як встановлено судом позивач має намір звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Личаківського району м.Львова. Відповідач знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Степана Бандери, 87, оф. 204, що є територією Франківського району м.Львова. Примусове виконання вказаного виконавчого напису здійснює приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Михайловський С.М., який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.О.Степанівни, 21, що є територією Залізничного району м.Львова.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожними поняттями, тому належною підсудністю позову особи є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.»

Із матеріалів заяви вбачається, що 01.02.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 , яка згідно матеріалів заяви та копії постанови виконавця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та копію постанови направлено боржнику для відома та виконання.

Таким чином, місцем вчинення виконавчих дій є місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які інші постанови приватного виконавця із зазначенням нерухомого майна, органів і установ, їх адреси у Залізничному районі м. Львова, щодо яких виконавцем вчиняються виконавчі дії, що унеможливлює належне визначення судом питання про вчинення відповідних виконавчих дій на території саме Залізничного району м.Львова, тобто чи знаходяться на території саме Залізничного району м. Львова відповідні органи або установи, та чи наявне на території саме Залізничного району м. Львова майно (грошові кошти) боржника, відносно якого приватним виконавцем можливо вчинити виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Виходячи з наведеного, вважаю, що дана заява не підсудна Залізничному районному суду м.Львова, а тому заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артиміда-Ф», треті особи: приватний виконавець Михайловський Сергій Володимирович, приватний нотаріус Львівського нотірального округу Личук Тарас Володимирович про забезпечення позову, слід передати на розгляд за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артиміда-Ф», треті особи: приватний виконавець Михайловський Сергій Володимирович, приватний нотаріус Львівського нотірального округу Личук Тарас Володимирович про забезпечення позову, передати на розгляд за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: