Справа № 190/1857/21
Провадження №2/190/63/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Кудрявцевої Ю.В.

при секретарі Пронській Т.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у місті П`ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до П`ятихатської міської територіальної громади в особі П`ятихатської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про тлумачення заповіту та визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до П`ятихатської міської територіальної громади в особі П`ятихатської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 про тлумачення заповіту та визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . За життя батько ОСОБА_3 16.10.2012 року у Виноградівській сільській раді склав заповіт №74 яким зробив заповідальне розпорядження, все своє майно заповів ОСОБА_1 ,1959 р.н., а саме Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року площею 4,880 га. Проте, після смерті батька він не має можливості успадкувати заповідальне майно, через відмову державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через суперечливий і неоднозначний зміст тексту зазначеного заповіту. Просить витлумачити заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області Кохно С.М., від 16.10.2012 року за №74 від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважати його таким за змістом : заповідач ОСОБА_3 ло ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належне йому згідно Державного акту право приватної власності на землю ІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року, який виданий Виноградівською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області 03.09.2012 року право приватної власності на земельну ділянку, площею 4,880 га, кадастровий номер земельної ділянки::01:003:0262, яка розташована за адресою:Дніпропетровська область П`ятихатський район Виноградівська сільська рада (стара адреса); Дніпропетровська область Кам`янський район П`ятихатська міська рада (нова адреса); цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на земельну ділянку площею 4,880 га, кадастровий номер земельної ділянки::01:003:0262, яка розташована за адресою:Дніпропетровська область П`ятихатський район, Виноградівська сільська рада (стара адреса); Дніпропетровська область Кам`янський район П`ятихатська міська рада (нова адреса), яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року який виданий Виноградівською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області 03.09.2001 року, яка за життя належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином; від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача - П`ятихатської міської територіальної громади в особі П`ятихатської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява, в якій представник відповідача просить розглянути справу без його участі, заперечень щодо задоволення позову не має.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі, заперечень щодо задоволення позову не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, - ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , батьками якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть, - ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Запоріжжя Комунарівського району Запорізької області помер ОСОБА_3 . (а.с.8)

Згідно копії заповіту від 16.10.2012 року посвідченого секретарем Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області Кохно С.М., та зареєстровано в реєстрі №74 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 належний йому Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року площею 4,880 га. (а.с.26,27)

Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП №011647 від 03 вересня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №32, ОСОБА_3 , на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Виноградівської сільської Ради народних депутатів від 26 березня 2001 року, був власником земельної ділянки площею 4,880 га в межах згідно з планом, розташованої на території Виноградівської сільської ради , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що також підтверджується і копією технічного звіту по передачі земельної частки (паю) в натурі із земель Виноградівської сільської ради ОСОБА_3 , пай №29-18, копією ата про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 17.04.2001 року . (а.с.10,11-16)

Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.05.2021 року, земельна ділянка площею 4,880 га, яка розташована на території Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:003:0262, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативно грошова оцінка якої становить 188302 грн.35 коп., зареєстрована в Управлінні Держземагенства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області від 03.09.2001 року . (а.с.19-23)

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.05.2021 року, на підставі Державного акта на право власності на землю №011647 виданого Виноградівською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області, право власності на земельну ділянку площею 4.880 га, кадастровий номер :01:003:0262 зареєстровано за ОСОБА_3 . (а.с.24)

Згідно копії Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.04.2021 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 4,880 га, кадастровий номер :01:003:0262, розташованої на території Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області становить 188302,35 грн. (а.с.25)

Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2020 року після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою Запорізької області заведено спадкову справу №288/2020. (а.с.18)

Згідно копії заяви направленої до суду Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 25.08.2020 року, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 , відмовилася від прийняття належної їй спадщини, яка залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 . (а.с.57-58)

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2021 року виданої Шостою запорізькою нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), - позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що позивачу заповідана не сама земельна ділянка, а тільки Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. (а.с.28)

Позивач з 2020 року постійно користується спадковим майном, а також всі документи на земельну ділянку перебувають у володінні позивача.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

В цьому випадку таким документом, який підтверджує факт вступу позивачем ОСОБА_1 , у володіння спадковим майном є Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року, який з моменту відкриття спадщини знаходився у позивача.

Юридичне значення для позивача має фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, судом встановлено наступне.

Згідно ст.1217 ЦК України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221,1223 ЦК України, - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1225 ч.1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Положенням ст.1233 ЦК України передбачено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Ч.2 ст.1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦКУ) Даний заповіт від 16.10.2012 року не змінений та не відмінений ніяких поміток не має, тобто на день смерті спадкодавця був чинним.

Вищезазначена земельна ділянка належить гр. ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №011647, виданий на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Виноградівської сільської ради від 26.03.2001. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа - 4,880 га.

Досліджуючи надані позивачем докази судом встановлено, що на час складання заповіту 16.10.2012 року спадкодавець ОСОБА_3 мав право приватної власності на земельну ділянку. Після складання заповіту та на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 4,880 га, кадастровий номер :01:003:0262 розташованої на території Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №011647.

Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

У даній справі відповідач позов визнав, інший спадкоємець - сестра позивача, - ОСОБА_2 , відмовилася від вступу в спадщину на користь позивача, що свідчить про відсутність спору між спадкоємцями.

Згідно зі статтею 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для всіх сторін значення слів і понять (Постанова ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі №755/7730/16-ц).

Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд, не може брати на себе право власника щодо розпорядженням його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально - розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подолання таким чином прогалин у реалізації волі заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо.

Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для тлумачення заповіту складеного спадкодавцем ОСОБА_3 16.10.2012 року та посвідченого секретарем Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області Кохно С.М., оскільки зміст заповіту як одностороннього правочину, який становить волю заповідача є не цілком зрозумілим, логічним послідовним та таким, що містить нечітке формулювання, оскільки заповідається не земельна ділянка, а Державний акт на право приватної власності на землю який дає право на земельну ділянку, тобто дане формулювання вказує на прогалини у реалізації волі заповідача щодо долі спадщини, що відповідно, дає суду підстави вважати про необхідність тлумачення даного правочину, зокрема у судовому порядку, зміст якого не містить чітке виявлення волі заповідача щодо належного йому майна. Земельна ділянка належить заповідачу на підставі вищезазначеного державного акту про право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП №011647, площею 4,880 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером:01:003:0262. Вчинення заповіту заповідачем на користь позивача підтверджує волю спадкодавця щодо спадкування саме цього майна позивачем, тому відповідне заповідальне розпорядження виконанню підлягає і спадкування відповідного майна повинно здійснюватися відповідно до заповіту.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ч. 1 ст.319, ч. 1 ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05,2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Проте відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а також враховуючи, що визнання права власності на вказану земельну ділянку за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 12, 81, 82, 247, 259, 260, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до П`ятихатської міської територіальної громади в особі П`ятихатської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про тлумачення заповіту та визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Розтлумачити заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області Кохно С.М., від 16.10.2012 року за №74 від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважати його таким за змістом: заповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належне йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року, який виданий Виноградівською сільською Радою П`ятихатського району Дніпропетровської області 03.09.2012 року, право приватної власності на земельну ділянку, площею 4,880 га, кадастровий номер земельної ділянки::01:003:0262

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом, право приватної власності на земельну ділянку площею 4,880 га, кадастровий номер земельної ділянки::01:003:0262, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №011647 від 03.09.2001 року, за життя належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім`я (найменування сторін):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 .

Відповідач: П`ятихатська міська територіальна громада в особі П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, місцезнаходження: вул. Садова,буд.104, м.П`ятихатки Дніпропетровської області, ЄДРПОУ 4052620.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 .

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева