Єдиний унікальний номер 229/2204/21
Номер провадження 22-ц/804/250/22
Номер провадження 22-ц/804/250/22 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2022 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №229/2204/21 за заявою Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 травня 2021 року,

встановив:

У квітні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання.

В обґрунтування заяви зазначало, що Дружківський міський суд Донецької області видав виконавчий лист №2-15 2010 року від 22 червня 2010 року про передачу в заклад майна та звернення стягнення в рахунок заборгованості за кредитним договором на предмет застави з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

За інформацією Дружківського міського суду від 16 березня 2021 року зазначена справа вилучена для знищення. Під час підготовки виконавчого листа для направлення до ДВС він був втрачений. У березні та листопаді 2011 року виконавчі листи разом з постановами про повернення виконавчого документу стягувачу були передані до архіву банку, який знаходився по вул. Октябрська, 62а, м. Донецьк. Тобто, місце знаходження виконавчого документу та рішення суду не відомо.

Згідно з ухвалою Дружківського міського суду №229/1347/21 було відновлено втрачене судове провадження.

Заявник просив визнати причину пропуску строку пред`явлення виконавчих листів, виданих Дружківським міським судом по справі 2-15 2010 року від 22 червня 2010 року поважними.

Поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видати їх дублікати по справі 2-15 2010 рік від 22 червня 2010 року за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 про передачу в заклад майна та звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет застави.

Видати дублікати виконавчих листів по справі №2-15 2010 року.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 травня 2021 року заяву АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання задоволено.

Видано АТ КБ «Приватбанк» дублікат виконавчого листа згідно з заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 22 червня 2010 року № 2-15 2010 рік про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 .

Поновлено АТ КБ «Приватбанк» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-15 2010 рік від 22 червня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 .

Видано АТ КБ «Приватбанк» дублікат виконавчого листа згідно з заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 22 червня 2010 року № 2-15 2010 рік про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .

Поновлено АТ КБ «Приватбанк» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-15 2010 рік від 22 червня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 травня 2021 року, постановити рішення, яким відмовити в задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк». Вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дослідив строк в межах якого вказані листи підлягали пред`явленню до органів примусового виконання, виходячи із того, що вони були видані 22.06.2010 року, строк подачі виконавчих документів по вказаній справі закінчився 22.06.2013 року.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 1, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що знайшло своє підтвердження втрата виконавчих листів та пропущення строку для їх пред`явлення з поважних причин. Також суд першої інстанції виходив з того, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Шмалько проти України», від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно пункту 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року № 8 вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року по справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Встановлено, що згідно з заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 22 червня 2010 року № 2-15 2010 рік позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про передачу в заклад майна та звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет застави було задоволено.

З інформації, наданої Дружківським міським відділом державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07.07.2020 року № 45222-17198/22-20 встановлено, що станом на 07.07.2020 року виконавчі листи № 2-15 2010 рік від 22.06.2010 року до відділу не надходили та не виконувалися.

Довідкою № 01-35/50/2021 від 16.03.2021 року, виданою Дружківським міським судом Донецької області підтверджено, що цивільна справа № 2-15 2010 рік за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про передачу в заклад майна та звернення стягнення в рахунок заборгованості за кредитним договором на предмет застави вилучена як така, що не має науково-історичної цінності та втратила практичне значення.

Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 07.04.2021 року ЄУН 229/1347/21, № 2-в/229/7/2021 повністю відновлено втрачене судове провадження - рішення Дружківського міського суду Донецької області № 2-15 2010 р. від 22.06.2010 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року по справі № 263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди боржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду, суду апеляційної інстанції не надано.

Судом першої інстанції вірно враховано, що дублікат виконавчого листа втрачено, через що рішення суду не виконується, та оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений не з вини стягувача, заява підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Під час розгляду заяви АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону.

Висновки суду, викладені в оскарженій ухвалі, ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.

За таких обставин, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишенню без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий О.І. Корчиста