Справа № 761/2724/22
Провадження № 2-о/761/147/2022
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Притула Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях при Службі безпеки України, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2022 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою у якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт отримання вогнепальних поранень верхньої та нижньої кінцівок внаслідок збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області 28.08.2014 року; встановити факт перебування у полоні, заручником регулярних підрозділів збройних сил Російської Федерації на тимчасово окупованій території Донецької області у період з 29.08.2014 року по 30.08.2014 року (включно).

Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України вказано перелік фактів, які можуть встановлюватись судом. Вказаний перелік не є вичерпним.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 2 цієї постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Заявник, звертаючись до суду, обґрунтовував заяву тим, що дані про нього, як про особу, яка під час проходження військової служби потрапила у полон, не були внесені до обліку осіб, які були незаконно позбавлені волі, захоплені як заручники або зникли безвісти в районі проведення антитерористичної операції, що ведеться Антитерористичним центром при Службі безпеки України. Також в усній формі заявник отримав пояснення невключення його даних до відповідного обліку тим, що у 2014 році був відсутній єдиний підхід до внесення таких даних.

Порядок обліку померлих (загиблих), зниклих безвісти, безвісно відсутніх, захоплених в заручники або інтернованих військовослужбовців і працівників передбачений розділом 7 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, що затверджена наказом Міністерстваоборони України26.05.2014 № 333.

Крім того, згідно з Положенням про Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що затверджене Наказом Служби безпеки України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України 08 квітня 2019 року № 573/152/252, відповідно до покладених завдань Центр, зокрема, створює та веде облік осіб, які незаконно позбавлені волі, захоплені та утримуються незаконними збройними формуваннями у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях (до 30 квітня 2018 року - у районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей).

Заявник на час звернення до суду із заявою про встановлення факту перебування у полоні, не звертався до уповноваженого на ведення відповідного обліку органу із заявою про включення до зазначеного обліку його даних як особи, яка перебувала у полоні.

Розгляд цієї заяви судом у межах цивільного судочинства фактично є перебиранням органом судової влади функцій, які покладені на спеціально уповноважений орган, до якого заявник у позасудовому порядку не звертався.

З урахуванням наведеного, зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута у позасудовому порядку уповноваженим органом, за наслідками розгляду якої у заявника може виникати право на судовий захист, що повинно реалізовуватися з урахуванням норм про судову юрисдикцію.

Зазначений висновок зробив Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2020 року, справа № 552/2742/19.

Отже, враховуючи, що заявнику не було відмовлено у включенні інформації про нього як про особу, яка перебувала в полоні, перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури щодо внесення такої інформації та поставило б у нерівні умови осіб, інформація про яких вноситься з дотриманням положень про ведення обліку осіб, які незаконно позбавлені волі. Проте особа, якій рішенням уповноваженого органу відмовлено у включенні про нього інформації до переліку осіб незаконно позбавлених волі, не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення, і під час дослідження обставин відмови можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту перебування в полоні разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.

З урахуванням наведеного, питання про встановлення факту отримання вогнепальних поранень верхньої та нижньої кінцівок внаслідок збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області 28.08.2014 року; встановлення факту перебування заявника у полоні, заручником регулярних підрозділів збройних сил Російської Федерації на тимчасово окупованій території Донецької області у період з 29.08.2014 року по 30.08.2014 року (включно) не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинно вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях при Службі безпеки України, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказану правову позицію висловила Велика палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №233/2929/17, провадження № 14-284цс19.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями ст.ст. 186, 293, 294Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях при Службі безпеки України, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г.Притула