КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/15715/21 Головуючий у 1 інстанції: Журибеда О.М.

Провадження №22-ц/824/2751/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

01 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року в справі за заявою представника позивача адвоката Осипенка Вадима Юрійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Людмили Володимирівни, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В., третя особа: ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності

Разом з позовною заявоюадвокат Осипенко В.Ю. представник ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та встановлення заборони вчиняти певні дії, а саме: заборонити ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» проникати та знаходитися в квартирі, знімати з реєстрації чи виселяти в примусовому порядку громадян, які зареєстровані в спірній квартирі АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті.

У мотивування вимог посилався на те, що рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57899890 від 28 квітня 2021 року було здійснено перереєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій».

У ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» виникло незаконне право власності на спірну квартиру та на даний час існує небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 , а саме: без її дозволу вселяти інших осіб до спірної квартири чи виселяти її та членів її родини, проникати та входити до даної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею.

Невжиття заходу забезпечення позову призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду відповідач зможе відчужити спірне майно на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав ОСОБА_1 на ефективний судовий захист.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року заяву представника позивача адвоката Осипенко В.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі ОСОБА_1 до ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», Державного реєстратора Приватного Нотаріуса КМНО Джуринської Людмили Володимирівни, третя особа: ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності задоволено частково.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що у заяві про забезпечення позову не було зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову, а тому суд першої інстанції повинен був повернути заяву без розгляду.

Зазначає, що заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених у ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Посилається й на те, що суд першої інстанції не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомилися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про відкриття провадження та повістка надсилалася ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» на адресу, вказану в апеляційній скарзі: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 13, оф. 413.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про відкриття провадження отримано представником апелянта 11 січня 2022 року.

Натомість, конверт із судовою повісткою повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За положеннями ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Апелянт ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» не повідомляв суд апеляційної інстанції про зміну свого місця знаходження, а тому вважається таким, що отримав судову повістку та повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.»

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності, в якому просила скасувати рішення Державного реєстратора ПН КМНО Джуринської Людмили Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57899890 від 28 квітня 2021 року,номер запису про право власності/довірчої власності: 41730219, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності у ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» на квартиру АДРЕСА_1 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами існує спір, оскільки позивач не погоджується з реєстрацією права власності на спірну квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», оскільки вважає, що реєстрація права власності відбулася з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року, Закону України «Про іпотеку».

Невжиття заходу забезпечення позову в даній справі може призвести до відчуження спірного майна відповідачем, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і такий захід забезпечення позову у даному випадку не порушує право власності відповідача, оскільки жодним чином не обмежує реалізацію власника права власності в частині володіння та користування його майном.

Не може бути підставою для скасування ухвали суду посилання апелянта на відсутність у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову, оскільки ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову зазначила, що зустрічне забезпечення не є доцільним, у зв`язку з чим зазначена заява формально відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Крім того, ч. 1 ст. 154 ЦПК України передбачено право, а не обов`язок суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст. ст. 151, 153 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко