Справа № 199/6169/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання - Куземі О.Г.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №1487758 від 09 жовтня 2020 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . 08 березня 2021 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , у м. Дніпрі в районі будинку №44/2 по вул. Набережна Перемоги сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . Вартість відновлювального ремонту склала 28021 гривень, в зв`язку із чим позивачем на виконання своїх договірних зобов`язань виплачено страхове відшкодування на користь СТО, яке здійснювало ремонт зазначеного автомобіля, у такому ж розмірі. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», останнє за зверненням позивача виплатило страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 15194,81 гривень. За таких обставин позивач просив стягнути в порядку суброгації з відповідача різницю між виплаченими позивачем та страховиком відповідача страховими відшкодуванням в розмірі 12826,19 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про повернення позовної заяви, про заміну неналежного відповідача, про розгляд справи порядку загального позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тексті позову виклав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, подав відзив на позов, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, послався на необґрунтованість визначеного позивачем розміру страхового відшкодування (вартості відновлювального ремонту), неможливість стягнення такого відшкодування чи його частини з відповідача, оскільки вся сума страхового відшкодування охоплюється лімітом відповідальності страховика відповідача.

В свою чергу у своїх запереченнях на відзив, які є по суті відповіддю на відзив, позивач просив задовольнити позовні вимог в повному обсязі, наголошуючи на правильності та законності розрахунку страхового відшкодування, а також правомірності пред`явлення позовних вимог до відповідача.

У своїх запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неправильність розрахунку страхового відшкодування, не проведення незалежної авто-товарознавчої експертизи позивачем, наявність різної оцінки вартості відновлювального ремонту позивачем, як страховиком потерпілої особи, та страховиком відповідача, а також вказав на те, що ліміт відповідальності його страховика становить 130000 гривень, а отже позовні вимоги до відповідача, враховуючи, що розрахована позивачем вартість відновлювального ремонту значного менше означеного ліміту, є безпідставними.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд даної цивільної справи за відсутності сторони позивача.

Вислухавши відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_2 , як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серія УБ №1487758 від 09 жовтня 2020 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . Страховим випадком є пошкодження транспортного засобу, розмір франшиз - 0%, розмір страхової суми 650000 гривень. Дані обставини підтверджуються копією відповідного договору.

08 березня 2021 року мала місце ДТП. Відповідач у вказаний день о 13 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху під час руху заднім ходом в районі буд.44/2 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого здійсним наїзд на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 27 квітня 2021 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню.

На момент вищевказаної ДТП автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , на відповідній правовій підставі керував ОСОБА_2 , а автомобілем «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 на відповідній правовій підставі керував відповідач, що встановлено судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, а також підтверджується матеріалами справи.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-200094539). Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією полісу, зі змісту якого вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 130000 гривень, розмір франшизи 0 гривень.

09 березня 2021 року водій автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), в якій зазначено про необхідність виплати страхового відшкодування на адресу ТОВ фірма «Алмаз Мотор, Лтд», яким здійснюватиметься відновлювальний ремонт автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 .

10 березня 2021 року ТОВ фірма «Алмаз Мотор, Лтд» виставлено рахунок № НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту визначена в розмірі з урахуванням ПДВ 28021 гривень (а.с.14).

19 березня 2021 року позивачем на підставі здійсненого розрахунку страхового відшкодування та складеного страхового акту №СТО-21-47514/1, яким визначено розмір страхового відшкодування в сумі 28021 гривень, згідно платіжного доручення №14627 перераховано ТОВ фірма «Алмаз Мотор, Лтд» суму страхового відшкодування у вказаному розмірі. Дані обставини підтверджується копіями розрахунку страхового відшкодування, страхового акту та платіжного доручення. При цьому відповідно до розрахунку страхового відшкодування знос транспортного засобу на день страхового випадку визначено в розмірі 0%.

24 червня 2021 року ТДВ «СК «Гардіан» на підставі власного розрахунку сум страхового відшкодування складено страховий акт №G-5877-1, на підставі якого платіжним дорученням №16636 від 25 червня 2021 року на рахунок позивача виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 15194,81 гривень. При цьому, зі змісту розрахунку страхового відшкодування не вбачається зменшення розміру страхового відшкодування за рахунок зносу пошкодженого транспортного засобу, натомість вбачається оцінка в меншому розмірі, порівняно із оцінкою позивача, вартості самих ремонтних робіт та матеріалів.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі - Розпорядження).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва - поліса.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 21 вересня 2019 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого.

За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» п.41.1 ст.41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Нормою ст.993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містить норма ст.27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц, від 24 березня 2021 року по справі №523/3212/19, від 22 квітня 2021 року по справі №754/5626/19, від 16 червня 2021 року по справі №199/4778/18.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд також враховує, що згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні є суброгацією. Аналогійний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 12 вересня 2018 року по справі №569/96/17, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, від 12 жовтня 2021 року по справі №910/17324/19, а також у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року по справі №331/5258/17, від 22 квітня 2020 року по справі №280/1222/17, від 29 липня 2021 року по справі №522/21519/18.

Що стосується безпосередньо правовідносин сторін по даній цивільній справі, то в ході її розгляду дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 08 березня 2021 року, яка сталася з вини водія автомобіля «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , тобто відповідача, і внаслідок якої останнім завдано власнику автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 майнової шкоди у вигляді пошкодження його авто. Оскільки ж між позивачем, як страховиком, та власником/володільцем автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , як вигодонабувачем/страхувальником, було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 09 жовтня 2020 року, за яким забезпеченим авто є «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , а страховим випадком ДТП, і цей договір був чинним на момент ДТП, то позивачем на виконання свого договірного обв`язку здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту такого автомобіля. В зв`язку із викладеним до позивача в порядку суброгації перейшло належне власнику автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 право вимоги до винної в ДТП особи про відшкодування завданої пошкодженням авто шкоди в межах розміру виплаченого страхового відшкодування. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника/водія автомобіля «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , а отже і відповідача, перед третіми особами на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан». При цьому останній 25 червня 2021 року на виконання взятих на себе зобов`язань здійснив виплату страхового відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності на користь позивача. В той же час розмір такого виплаченого ТДВ «СК «Гардіан» на користь позивача страхового відшкодування не тільки є меншим від визначеного позивачем і фактично виплаченого розміру страхового відшкодування (15194,81 гривень проти 28021 гривень), а й значно меншим від ліміту відповідальності (страхової суми) за шкоду, завдану майну потерпілої в ДТП особі (130000 гривень), для ТДВ «СК «Гардіан». Порівнюючи зміст розрахунку страхового відшкодування та страхового акту, складеного позивачем, рахунку, на підставі якого позивачем і були складені зазначені розрахунок і страховий акт, зі змістом страхового акту та розрахунку страхового відшкодування, складених страховиком відповідача - ТДВ «СК «Гардіан», суд приходить до висновку, що останнім розмір страхового відшкодування зменшено не внаслідок врахування зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу потерпілого (автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 ) чи шляхом вирахування ПДВ із вартості відновлювального ремонту, а внаслідок визначення в меншому розмірі, порівняно із позивачем, самої вартості відновлювального ремонту - як вартості робіт, так і вартості матеріалів. А відтак між страховиками учасників ДТП фактично вбачається наявність спору щодо розміру страхового відшкодування, яке в будь-якому випадку значно менше розміру ліміту відповідальності (страхової суми) ТДВ «СК «Гардіан» за майнову шкоду, а отже різниця між визначеними страховиками розмірами страхового відшкодування за викладених обставин не може бути компенсована за рахунок відповідача. З цих підставі суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормами ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що понесені позивачем по справі судові витрати відшкодуванню йому не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 22, 512-514, 516, 625, 629, 979, 980, 981, 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.3, 5, 6, 9, 12, 17, 21, 22, 28, 29, 35, 36, 41, 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.9, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (; адреса місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 08 лютого 2022 року.

Суддя А.М. Авраменко