Провадження № 22-ц/802/238/22 Категорія: 101 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника заявника адвоката Вічинюка М. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Луцька міська рада, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 28.09.2021 звернулася в суд із заявою у якій просить встановити факт належності правовстановлюючих документів на 37/50 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ухвали народного суду м. Луцька від 18.02.1970, свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою Луцькою держконторою за № 3-3003 від 17.08.1979, договору дарування посвідченого Першою Луцькою держконторою за № 3-3250 від 23.08.1979 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заяви вказує, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки є у написанні прізвища матері допущено помилки. У виписці інвентаризаційних матеріалів виданих КП «ВОБТ» від 19.05.2021, які були оформлені на підставі ухвали народного суду м. Луцька Волинської області від 18.02.1970, вона зазначена як « ОСОБА_3 », у свідоцтві про право на спадщину за законом та договорі дарування посвідченого Першою Луцькою нотконторою від 17.08.1979 померла зазначена, як « ОСОБА_2 ». У свідоцтві про народження від 13.08.2021, свідоцтві про смерть від 17.11.2020, посвідченні від 06.11.2003, довідці про присвоєння ІПН, та інших документів прізвище матері заявниці зазначено як « ОСОБА_2 ».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2021 року заяву задоволено частково. Встановлено факт належності правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою Луцькою держконторою за № 3-3003 від 17.08.1979 на 37/50 часток житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , договору дарування посвідченого Першою Луцькою держконторою за № 3-3250 від 23.08.1979 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - ухвали суду. Вважає рішення в оскаржуваній частині необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, також посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказує, що з аналізу ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 4 п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 (в редакції Постанови КМУ від 23.08.2016 № 553), а також Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Заступником міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31.01.1966 слідує, що ухвала Народного суду м. Луцька Волинської області від 18.02.1970 є правовстановлюючим документом на Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а отже висновки суду першої інстанції є помилковими. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2021 року в частині відмови в задоволенні вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - ухвали Народного суду м. Луцька Волинської області від 18.02.1970 - ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 17.11.2020. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити факт належності правовстановлюючого документа на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - ухвали Народного суду м. Луцька Волинської області від 18.02.1970 - ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 17.11.2020.

Відзив на апеляційну скаргу в цій справі не подавався.

Представник заінтересованої особи Луцької міської ради Шелеп І. Ф. подала клопотання про розгляд справи судом апеляційної інстанції без участі представника Луцької міської ради.

Представник заявника адвокат Вічинюк М. А. підтримав апеляційну скаргу заявника з підстав, що в ній наведені.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника заявника, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2020, яка є мамою заявниці у цій справі.

Існують розбіжності у написанні прізвища матері у виписці інвентаризаційних матеріалів, виданих КП «ВОБТ» від 19.05.2021, які були оформлені на підставі ухвали народного суду м. Луцька Волинської області від 18.02.1970, де вона зазначена як « ОСОБА_3 », у свідоцтві про право на спадщину за законом та договорі дарування посвідченою Першою Луцькою нотконторою від 17.08.1979 померла зазначена, як « ОСОБА_2 ». У свідоцтві про народження від 13.08.2021, свідоцтві про смерть від 17.11.2020, посвідченні учасника війни від 06.11.2003, довідці про присвоєння ІПН, та інших документах прізвище матері заявниці зазначено, як « ОСОБА_2 ».

За ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у

свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні

громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі,

паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Описки та помилки в судовому рішенні виправляються не шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а шляхом виправлення описки у порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України.

В матеріалах справи наявна тільки ксерокопія ухвали Народного суду м. Луцька Волинської області від 18.02.1970, яка зроблена з нотаріально посвідченої копії і відсутня належно засвідчена судом копія ухвали суду. Не подана дана ухвала суду і в суд апеляційної інстанції. Отже, відсутня ухвала суду, яка була б правовстановлюючим документом.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд правильно відмовив у задоволенні заяви про належність ухвали суду померлій ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення. Рішення в оскаржуваній частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді