МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2022 р. Справа № 370/1988/21

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Макарівська селищна рада про позбавлення права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), третя особа: Макарівська селищна рада Київської області, в якому, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому припинивши його право користування та зняти зазначену особу із реєстраційного обліку її місця проживання за вказаною адресою.

В обґрунтування позову посилалась на те, що у її приватній власності перебуває житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

У вказаному житловому будинку зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 не являється членом її родини та більше року не проживає у будинку по даний час.

ОСОБА_2 добровільно не знімається з місця реєстрації, чим перешкоджає власниці домоволодіння розпоряджтися своїм майном, а також оформити чи отримувати соціальну пільгу щодо надання соціальних послуг.

Ухвалою суду від 13.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору строк для подання письмових пояснень щодо позову - 5-тиденний строк з дня отримання копії даної ухвали та позовної заяви з додатками, а щодо відзиву - протягом десяти днів із дня його отримання.

Копія ухвали суду від 13.09.2021 року та позовна заява з додатками відповідачу направлялися за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , поштове відправлення № 288 повернулося до суду з відміткою «не проживає», однак з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи.

Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подав.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористалася.

У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Як вказав позивач, а відповідач не скористалась своїм правом заперечити, У вказаному житловому будинку зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 не являється членом її родини та більше року не проживає у будинку по даний час.

ОСОБА_2 добровільно не знімається з місця реєстрації, чим перешкоджає власниці домоволодіння розпоряджтися своїм майном, а також оформити чи отримувати соціальну пільгу щодо надання соціальних послуг.

Згідно довідки про склад сім`ї № 207 від 12.08.2021 р. у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2

З Акту обстеження від 12.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , у складі старости села Ніжиловичі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , спільно із сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_2 , зареєстрований за вказаною адресою, але зі слів сусідів не проживає за даною адресою протягом року.

Відповідач ОСОБА_2 не являється членом родини позивача.

Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє права позивача на отримання субсидії та перешкоджає власниці домоволодіння розпоряджтися своїм майном.

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР.

Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також слід вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання у Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється з-поміж іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із зазначених вище вимог.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, де зареєстрована відповідач, однак більше року у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, витрат на утримання майна, що порушує право позивача на отримання субсидії.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Макарівська селищна рада про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому припинивши його право користування та зняти зазначену особу із реєстраційного обліку її місця проживання за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05.01.2022 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 ;

Макарівська селищна рада: 08001, Київська обл., смт Макарів, вул. Д. Ростовського, 30, .

Суддя А.В.Косенко