Справа №201/2995/17
Провадження №2/201/70/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю Севкорт, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ КБ ПриватБанк (третя особа - ТОВ Севкорт) про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.03.2017р. відкрито провадження у справі.

13.09.2017р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 (третя особа ТОВ Севкорт) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором банківського рахунку, зустрічний позов 20.11.2017р. було прийнятий до сумісного розгляду з первісним позовом (а.с. №78 т. №1).

Ухвалою суду від 02.04.2018р. первісний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с.№ 227 т.№1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018р. задоволено зустрічний позов та визнано недійсним договір відступлення права вимоги за договором банківського рахунку №5578 від 01.11.2016р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальність Севкорт та ОСОБА_1 (а.с.№ 228-229 т.№1).

30.05.2018р. ОСОБА_1 подано апеляційні скарги на рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018р. та ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018р. про залишення первісного позову без розгляду (а.с.№1-4, 18 т.№2).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018р. задоволено, рішення суду скасовано, зустрічний позов АТ КБ ПриватБанк залишено без задоволення (а.с.№100-106 т. №2).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018р. про залишення первісного позову ОСОБА_1 без розгляду задоволено, ухвалу суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.№110-111 т. №2).

12.07.2019р. до суду надійшла ухвала Верховного Суду від 27.05.2019р. про відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою АТ КБ ПриватБанк на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019р. про скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2018р. та витребувано із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/2995/17 (а.с.№124 т.2).

15.07.2019р. цивільну справу було надіслано до Верховного Суду (а.с.№136 т. №2). Постановою Верховного Суду від 30.06.2021р. касаційну скаргу АТ КБ ПриватБанк залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019р. залишено без змін (а.с.№143-149 т. №2).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 в позовній заяві від 24.02.2017р., редакція якої не змінювалася, посилався на те, що у 2012 році між ТОВ Севкорт та ПАТ КБ ПриватБанк укладено договір банківського рахунку, за умовами якого банк відкрив ТОВ Севкорт рахунок НОМЕР_1 та станом на 28.05.2014р. на рахунку товариства знаходилися грошові кошти в розмірі 72 049 грн.52коп., що підтверджується випискою по рахунку станом на травень 2014р. 01.11.2016р. між позивачем та ТОВ Севкорт був укладений договір відступлення права вимоги (цесії), згідно умовами якого ТОВ Севкорт поступається, а ОСОБА_1 приймає в повному обсязі права (вимоги), що випливають з грошового зобов`язання ПАТ КБ ПриватБанк і складають право вимоги в сумі 72 049 грн.52коп. Внаслідок заміни кредитора за договором цесії від 01.11.2016р., новим кредитором було направлено боржнику листа від 03.11.2016р. з вимогою виконати грошове зобов`язання у розмірі 72 049 грн.52коп. на користь ОСОБА_1 в 30-денний термін з моменту отримання повідомлення. У відповідь на це повідомлення ПАТ КБ ПриватБанк надана відповідь від 28.11.2016р., що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної тимчасової окупації державі Україна, юридичними особам, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію, як на державу, що здійснює окупацію. Отже, позивач зазначає, що оскільки грошове зобов`язання ПАТ КБ ПриватБанк перед ним, як новим кредитором, залишається невиконаним, він змушений був звернутися до суду за захистом свого права та просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 72 049 грн.52коп., а також понесені ним судові витрати.

22.03.2018р. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 15.01.2018р.- а.с.№ 212 т. №1) просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі за безпідставністю, посилаючись на те, що згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, тобто, ТОВ Севкорт було зобов`язано підтвердити, належними та достатніми документами, наявність та обсяг його прав, як кредитора у зобов`язанні, що існували на момент укладення договору про відступлення права вимоги, тобто станом на 01.11.2016р., а не копією виписки по рахунку за період травень 2014р., як це зазначено у п.1.6 Розділу 2 Права і обов`язки сторін договору від 01.11.2016р. Первісний кредитор ТОВ Севкорт в супереч ст.517 ЦК України, свого обов`язку щодо передачі оригіналу договору на підтвердження наявності у нього прав кредитора у зобов`язанні, належним чином не виконав, а саме, не передав новому кредитору ОСОБА_1 оригінали договору банківського рахунку, який зазначений у позовній заяві. Твердження позивача про належне повідомлення відповідача про перехід до нього прав кредитора, також спростовуються інформацією про укладену між ОСОБА_1 та ТОВ Севкорт додаткову угоду від 05.11.2016р., про яку банку стало відомо із заперечення позивача на зустрічну позовну заяву у даній справі (а.с.№208-211 т. №1).

18.10.2021р. до суду надійшли письмові пояснення представника АТ КБ ПриватБанк - Бригинець А.А. (діє на підставі довіреності від 06.11.2019р. а.с.№197 т. №2) в обґрунтування додаткових заперечень проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зазначила про те, що з часу звернення позивача до суду минув досить великий проміжок часу та АТ КБ ПриватБанк було виявлено наявність факту переведення боргу за договором банківського обслуговування (поточний рахунок), укладеного з ТОВ Севкорт, з первісного боржника за зобов`язанням ПАТ КБ ПриватБанк на нового боржника ТОВ Фінансова компанія "Фінілон" (ЄДРПОУ - 38920700) на підставі договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014р (з урахуванням додаткової угоди до договору від 18.11.2014р.), укладеними між ПАТ КБ ПриватБанк» та ТОВ ФК «Фінілон, та Витягу з електронного додатку №1 (реєстр кредиторів до договору про переведення боргу від 17.11.2014р.).

Відповідно до п. 1.1.7.58 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014р.), які розміщені на офіційному сайті Банку https://privatbank.ua, було передбачено, що у зв`язку з анексією АР Крим та припинення діяльності банку на цій території, клієнт зобов`язується з`явитися в структурний підрозділ банку, розташований на материковій частині України, для здійснення банком дій щодо уточнення інформації, ідентифікації та вивчення клієнта та надати в банк від Агентства по страхуванню вкладів, розташованому за адресою: 109240, РФ, Москва, Верхній Таганський глухий кут, д. 4, далі Агентство, довідку про відсутність виплат грошових коштів клієнту - фізичної особі. При цьому, клієнт зобов`язаний вчинити дії, передбачені в цьому пункті, в термін до 31.12.2014р.

Відповідно до п. 1.1.7.59 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014р.) було передбачено, що у разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.58 цих Умов, подальша взаємодія за договором клієнта з банком може бути змінена шляхом повідомлення, в тому числі на сайті банку у відповідному розділі Умов та Правил. При необхідності отримання банком згоди від клієнта на здійснення таких дій, сторони керуються вимогами ст. 205 ЦК України (мовчазна згода).

На підставі вищевикладених пунктів Умов та правил надання банківських послуг, на офіційному сайті Банку 30.01.2015р. за наведеним посиланням https://conditions-and-rules.privatbank.ua/news/74/?lang=ru було розміщене банком повідомлення з наступним змістом: «У зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності банка на цій території в розділ "1.1.7. Додаткові положення" Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком. У разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору клієнта з банком буде здійснюватися з Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. № 32. У разі незгоди клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення клієнт направляє банку в срок до 15.02.2015р. Ненадання клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк, підтверджує здійснення банком переводу боргу по договорам клієнта на Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Фінілон" зі згоди клієнта.

З огляду на те, що будь-яких письмових заперечень від ТОВ Севкорт відносно переведення банком на ТОВ ФК Фінілон боргу за договором банківського обслуговування (поточний рахунок), стягнення коштів за яким є предметом спору у даній справі, на адресу банку не надходило, то вважається, що переведення боргу банком було здійснено зі згоди ТОВ Севкорт.

Отже, внаслідок укладання 17.11.2014р. між ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) та ТОВ ФК Фінілон договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором банківського обслуговування (поточний рахунок), АТ КБ ПриватБанк на цей час не несе жодних зобов`язань за таким договором, а ТОВ ФК Фінілон є новим боржником за договором у відповідності до умов договору про переведення боргу від 17.11.2014р. Права позивача ОСОБА_1 АТ КБ ПриватБанк на цей час не порушуються та не оспорюються, оскільки зобов`язання за договором банківського обслуговування (поточний рахунок) повинен виконувати з 17.11.2014р. ТОВ ФК Фінілон, яке і є належним відповідачем у даній справі. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним у позові відповідачем, при цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Разом з письмовими поясненнями, відповідачем для долучення до матеріалів справи були надані: копії договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014р., Додаткової угоди до договору від 18.11.2014р., укладеними між ПАТ КБ ПриватБанк» та ТОВ ФК «Фінілон, Витяг з електронного додатку №1 (реєстр кредиторів до договору про переведення боргу від 17.11.2014р.), витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.№183-196 т. №2).

Крім того, 13.10.2021р. до суду надійшла заява представника АТ КБ ПриватБанк про залучення у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ ФК Фінілон у зв`язку з укладенням між банком та ТОВ ФК Фінілон договору про переведення боргу від 17.11.2014р. (а.с.№199-201 т. №2).

В судовому засіданні 25.10.2021р. ухвалою суду (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) ТОВ ФК Фінілон було залучено до розгляду у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача.

Копія позову ОСОБА_1 для ознайомлення третій особі була направлена разом з судовою повісткою від 25.10.2021р. про виклик судове засідання на 29.11.2011р., в якій повідомлено про залучення ТОВ ФК Фінілон до розгляду у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача (а.с.№206, 209 т. №2).

01.02.2022р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача Крапівцевої О.О. (діє на підставі довіреності від 10.11.2021р. - а.с. №217 т. №2), в яких представник додатково наголошувала на тому, що АТ КБ ПриватБанк надав суду документи на підтвердження факту переведення боргу за договором банківського обслуговування, тобто коштів, які розміщувалися на зазначеному у Витягу з електронного додатку до договору про переведення боргу від 17.11.2014р. - рахунку на іншу юридичну особу, яка з 17.11.2014р. є новим боржником. Факт укладення договору про переведення боргу від 17.11.2014р. та виконання його сторонами жодним чином не можна ототожнювати з фактом укладення відповідного договору банківського обслуговування. Закон не регламентує чіткої та однозначної форми, у якій надається згода кредитора на переведення боргу, не заборонено вислювлювати згоду усно або шляхом вчинення конклюдентних дій. Відтак, щодо способу виявлення та вираження волевиявлення кредитором Закон не встановлює жорстких рамок, обмежуючих його обов`язкової письмовою формою. З огляду на те, що будь-яких письмових заперечень від ТОВ Севкорт відносно переведення банком на ТОВ ФК Фінілон боргу за договором банківського обслуговування (поточний рахунок) на адресу банку не надходило, то вважається, що переведення боргу банком було здійснено зі згоди ТОВ Севкорт.

Позивач - ОСОБА_1 в судові засідання 25.10.2021р., 29.11.2021р. та 01.02.2022р. тричі поспіль не з`явився, про дату судового засідання кожного разу повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання 25.10.2021р. позивач не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений шляхом направлення електронного поштового повідомлення (судової повістки) на електронну адресу згідно його ж заяви від 24.02.2017р. (а.с.№32 №т.1, а.с№.180 №т.2), а також шляхом надіслання sms-повідомлення, яке не було доставлено з причини, що абонент тимчасово відсутній (а.с.№181 № т.2). В судове засідання 29.11.2021р. позивач не з`явився, про дату судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки на поштову адресу. В судове засідання 01.02.2022р. позивач також не з`явився, про дату судового засідання повідомлявся шляхом направлення електронного поштового повідомлення (судової повістки) на електронну адресу згідно його ж заяви від 24.02.2017р. (а.с.№219 т. №2), в якій ОСОБА_1 було повідомлено, що ухвалою суду від 25.10.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) ТОВ ФК Фінілон було залучено до розгляду у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача, у зв`язку з укладенням між банком та ТОВ ФК Фінілон договору про переведення боргу від 17.11.2014р. та роз`яснено позивачу його право на заміну відповідача у справі у справі або залучення співвідповідача відповідно до положень ст.51 ЦПК України (а.с.№218 т. №2). Крім того, про дату судового засідання 01.02.2022р. ОСОБА_1 повідомлявся через надіслання sms-повідомлення, яке не було доставлено з причини, що абонент тимчасово відсутній (а.с.№220 т. №2) та шляхом направлення судової повістки на поштову адресу позивача, проте конверт був повернутий суду за зворотною адресою (а.с. №221 т.№2).

У постанові від 18.03.2021р. справа №911/3142/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі №913/879/17, від 21.05.2020р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020р. у справі № 24/260-23/52-б).

Європейський суд з прав людини зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом тривалого часу не проявляє належної зацікавленості у розгляді поданого позову, оскільки за час розгляду справи, після перегляду справи в касаційній інстанції, позивач не з`являється в судові засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотаннями про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не звертався.

Представник відповідача АТ КБ ПриватБанк - адвокат Пац Є.О. (діє на підставі довіреності від 18.03.2020р. а.с.№227 т. №2) 01.02.2022р. суду подала заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у наданих суду письмових поясненнях. Також в цій заяві представник відповідача просила з урахуванням неявки позивача в судове засідання задля забезпечення рівності прав сторін у справі проводити розгляд справи і без її участі та без технічної фіксації судового процесу (а.с.№229 т. №2).

Представник третьої особи ТОВ Севкорт в судове засідання 01.02.2022р. не з`явився, конверт з судовою повісткою надісланій третій особі був повернутий до суду з відміткою «приймання тимчасово зупинено» (а.с. № 222 т. №2), раніше 18.04.2017р. до суду надійшла заява ТОВ Севкорт про розгляд справи без участі третьої особи (а.с. № 35 т. №1).

Представник третьої особи ТОВ ФК Фінілон в судові засідання 29.11.2021р. та 01.02.2022р. також не з`явився, про дату судового засідання ТОВ ФК Фінілон було повідомлено належним чином, про в матеріалах справи містяться поштові повідомлення (а.с.№221,223 т. №2), заяв та клопотань від третьої особи до суду не надходило.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами письмові пояснення та заперечення щодо предмету позову, заяву представника відповідача від 01.02.2022р., суд розглянув справу 01.02.2022р. в судовому засіданні відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю обох сторін, третіх осіб та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, позицію сторін, оцінивши письмові доказі у їх сукупності та на підставі правил оцінки доказів, яка визначена ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк про стягнення коштів задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2016р. між позивачем та ТОВ Севкорт було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов п.1.1. якого Цедент поступається, а Цесіонарій приймає в повному обсязі права(вимоги), що належать Цеденту і випливають з грошового зобов`язання ПАТ КБ ПриватБанк (а.с.№ 24 т. №1).

Відповідно до п.1.2 з урахуванням Додаткової угоди до договору від 05.11.2016р. до Цесіонарія переходить зазначене право вимоги Цедента в обсязі та на умовах, що існували на 01.05.2014р. (а.с. № 92 т. №1).

Згідно до п.1.3, п.1.4 договору, права (вимоги), що належать Цеденту, виникли в силу договору банківського рахунку і складають право вимагати суму в розмірі 72 049 грн.52 коп. Наявність прав (вимоги) у розмірі 72 049 грн.52коп. підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_1 за період травень 2014р.

Умови п.1.6, п.2.2 договору визначають, що при підписанні цього договору Цедент передає, а Цесіонарій приймає всі необхідні документи, що засвідчують права (вимоги), поступається за цим договором, а саме, виписка з рахунку НОМЕР_1 . Цедент зобов`язується протягом 30 днів після підписання цього договору повідомити Боржника про відступлення прав (вимоги), за цим договором шляхом направлення йому третього примірника цього договору і відповідного повідомлення.

ОСОБА_1 , як новий кредитор, повідомив боржника про перехід до нього прав у зобов`язанні, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: повідомленням, яке було надіслано 04.11.2016р. на адресу ПАТ КБ ПриватБанк, про отримання якого свідчить лист банка від 28.11.2016р. (а.с№30-31 т. №1).

Згідно до п.3.1 договору Цедент несе відповідальність за достовірність інформації, що передається відповідно до цього договору документів і гарантує наявність відступлених Цесіонарію прав (вимог).

За укладеним сторонами договором про відступлення права вимоги (цесії) відбулось передання права вимоги за договором банківського рахунку.

Відповідно до ч.3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно із ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах, зокрема, суб`єктам господарювання, фізичним особам, регулюються Інструкцією про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженою постановою Правління Національного банку України 12 листопад 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), відповідно до абзацу першого пункту 1.4 якої порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 492 умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

За змістом пункту 1.8 Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки, за договором рахунку умовного зберігання (ескроу) - рахунки умовного зберігання (ескроу), де вкладним (депозитним) рахунком є рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Чинним законодавством України не передбачено заборони на відступлення права вимоги вкладником, у тому числі й щодо частини коштів, розміщених на відповідних рахунках. Вказане відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 30.10.2018р. у справі № 914/3217/16 (провадження № 12-176гс18).

Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.513, ст.514 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги (цесії) укладено 01.11.2016р. між позивачем та ТОВ Севкорт у письмовій формі.

На підтвердження існування права вимоги до боржника ПАТ КБ ПриватБанк, ТОВ Севкорт передало ОСОБА_1 виписку з рахунку НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ КБ ПриватБанк, згідно з якою станом на 28.05.2014р. залишок коштів на рахунку товариства становив 72 049 грн. 52коп.

За змістом ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора відбувається без погодження із боржником, оскільки така заміна не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов`язків, не погіршує його становища та не впливає на його інтереси.

Крім того, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч.3 ст.1066 ЦК України).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні справи, суд враховує обставини встановлені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2019р. (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 30.06.2021р.) по даній справі, якою відмовлено в задоволенні зустрічного позову АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 (третя особа ТОВ Севкорт) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором банківського рахунку, зокрема, у частині підтвердження апеляційним судом дійсності правочину - договору відступлення права вимоги за договором банківського рахунку від 01.11.2016р.

З наданих відповідачем суду письмових доказів встановлено, що на підставі договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014р. укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та ТОВ ФК Фінілон з урахуванням Додаткової угоди до Договору від 18.11.2014р. та електронного Додатку Витягу з електронного додатку №1 (Реєстр кредитором до договору про переведення боргу від 17.11.2014р.) до ТОВ ФК Фінілон як нового кредитора перейшло зобов`язання банку щодо виплати ТОВ Севкорт залишку коштів на рахунку товариства 72 049 грн. 52коп. за договором банківського обслуговування (поточний рахунок) (а.с.№188-191 т. №2).

Відповідно до п. 1.1.7.58 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014р.), які розміщені на офіційному сайті банку https://privatbank.ua, було передбачено, що у зв`язку з анексією АР Крим та припинення діяльності банку на цій території, клієнт зобов`язується з`явитися в структурний підрозділ банку, розташований на материковій частині України, для здійснення банком дій щодо уточнення інформації, ідентифікації та вивчення клієнта та надати в банк від Агентства по страхуванню вкладів, розташованому за адресою: 109240, РФ, Москва, Верхній Таганський глухий кут, д. 4, далі Агентство, довідку про відсутність виплат грошових коштів клієнту - фізичної особі. При цьому, клієнт зобов`язаний вчинити дії, передбачені в цьому пункті, в термін до 31.12.2014р.

Відповідно до п. 1.1.7.59 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014р.) було передбачено, що у разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.58 цих Умов, подальша взаємодія за договором клієнта з банком може бути змінена шляхом повідомлення, в тому числі на сайті банку у відповідному розділі Умов та Правил. При необхідності отримання банком згоди від клієнта на здійснення таких дій, сторони керуються вимогами ст. 205 ЦК України (мовчазна згода).

На підставі вищевикладених пунктів Умов та правил надання банківських послуг, на офіційному сайті банку 30.01.2015р. за наведеним посиланням https://conditions-and-rules.privatbank.ua/news/74/?lang=ru було розміщене банком повідомлення з наступним змістом:

«У зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності Банка на цій території в розділ "1.1.7. Додаткові положення" Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком. У разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору клієнта з банком буде здійснюватися з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінілон", що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32. У разі незгоди клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення клієнт направляє банку у строк до 15.02.2015р. Ненадання клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк, підтверджує здійснення Банком переводу боргу по договорам Клієнта на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінілон" зі згоди клієнта» (а.с.№193 т. №2).

З огляду на те, що будь-яких письмових заперечень від ТОВ Севкорт відносно переведення банком на ТОВ «ФК Фінілон боргу за договором банківського обслуговування (поточний рахунок) на адресу Банку не надходило, то вважається, що переведення боргу банком було здійснено зі згоди ТОВ Севкорт.

Укладений між банком та ТОВ Фінілон договір про переведення боргу б/н від 17.11.2014р., недійсним або нікчемним не визнаний, а тому є правомірним (ст. 204 ЦК України).

Отже, внаслідок укладання 17.11.2014р. між ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) та ТОВ «ФК Фінілон договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати ТОВ Севкорт коштів за договором банківського обслуговування (поточний рахунок) відбулася заміна боржника у зобов`язання з АТ КБ ПриватБанк (правонаступника ПАТ КБ ПриватБанк) на ТОВ «ФК Фінілон, який є новим боржником у зобов`язаннях перед ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги від 01.11.2016р.

Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Згідно зі ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, заміна неналежного відповідача та залучення співвідповідача, у відповідності до приписів цивільного процесу, можлива лише за клопотанням позивача, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

За змістом наведених норм ЦПК України, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26.09.2019р. у справі № 303/3567/16-ц).

З урахуванням принципу диспозитивності, а також ч.2 ст.51 ЦПК України, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

На виконання вимог ч.5 ст.12, ст.51 ЦПК України, з метою реалізації своїх прав позивачем, судом було роз`яснено останньому його права на заміну належного відповідача, залучення співвідповідача.

Однак, позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі ТОВ ФК Фінілон, як співвідповідача, не заявляв, заяв про уточнення позовних вимог, а також щодо інших питань, від позивача не надходило, а тому, виходячи з положень ст.13 ЦПК України, суд зобов`язаний вирішити справу в редакції позовних вимог, що пред`явлено позивачем, і відносно того відповідача, який зазначений в позові (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Верховний Суд у постанові від 28.10.2020р. у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (постанова Верховного Суду від 17.05.2021р. у справі №309/2340/15-ц).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018р. у справі № 523/9076/16-ц).

Зважаючи на вищевикладене та у зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до АТ КБ ПриватБанк, який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Ухвалюючи таке рішення, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 204, 512, 514, 516-517 ЦК України, пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018р. у справі № 523/9076/16-ц, постановами Верховного Суду від 26.09.2019р. у справі № 303/3567/16-ц, від 28.10.2020р. у справі № 761/23904/19, від 17.05.2021р. у справі №309/2340/15-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89,128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю Севкорт, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон) про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.