Провадження № 2/761/5189/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОсауловаА.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

позивача та відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просив стягнути з останньої на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 466355,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 53359,58 грн, 3 % річних в розмірі 20778,41 грн, витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в серпні 2009 р. відповідач взяла в борг у позивача 17350,00 дол. США та 34000,00 грн, що підтверджується розпискою від 23.03.2015 р, згідно якої зобов`язалась повернути кошти до січня 2020 року включно. Відповідач не повернула вказані грошові кошти, що призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 17.11.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 09.02.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті, прийнято відмову від позову позивача в частині вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних, витрат на правничу допомогу, провадження у справі в цій частині закрито.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч.1 ст. 211 ЦК України).

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, в серпні 2009 р. ОСОБА_2 взяла у боргу в ОСОБА_1 17350,00 дол. США та 34000,00 грн та зобов`язалась повернути кошти в повному обсязі, починаючи з вересня 2015 р. по січень 2020 р., про що відповідачем було складено відповідну розписку від 23.03.2015 р.

На претензію про повернення коштів, направлену 28.07.2021 р., відповідач не реагує.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13.

Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по суті є договором позики.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно даної розписки, ОСОБА_2 зобов`язалась повернути суму позики не пізніше січня 2020 р., однак, в порушення умов договору позики, взяті на себе зобов`язання не виконала і не повернула належні позивачу грошові кошти. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 545 ч. 2 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові.

При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями ст. 545 ЦК України вказує на те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано (постанова Верховного Суду від 15.04.2019 р. у справі №308/4387/15-ц).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, а отже зобов`язана повернути позивачу суму боргу за договором позики від 23.03.2015 року.

На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти заборгованності за договором позики від 23.03.2015 року в сумі - 466 355 грн. 00 коп.

Згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі - 4792 грн. 18 коп.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 207, 526, 533, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 128, 133, 137, 141, 211 223, 263, 265, 273, 280, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти заборгованності за договором позики від 23.03.2015 року в сумі - 466 355 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі - 4792 грн. 18 коп., а загалом в сумі - 471 147 (чотириста сімдесят одна тисяча сто сорок сім) гривень 18 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний код невідомий, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 11.02.2022 р.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов