У Х В А Л А

20.01.2022 Справа №2-1380/08

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк») звернулося до суду із заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого документа у справі № 21380/08 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 29 985 гривень 78 коп. боргу за кредитним договором, також 499 грн 06 коп. судових витрат та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заяву обґрунтовує тим, що 15 вересня 2008 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у цивільній справі № 21380/08 ухвалив рішення про задоволення позову AT «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 29 985 гривень 78 коп. боргу за кредитним договором, а також 499 грн 06 коп. судових витрат. За даним рішенням 28 жовтня 2008 року суд видав банкові 2 виконавчі листи щодо кожного із двох боржників, в тому числі було видано виконавчий лист щодо ОСОБА_1

12 лютого 2010 року державний виконавець Першого ВДВС Тернопільського МУЮ відкрив виконавче провадження №17349313 (ідентифікатор доступу у АСВП 4Г940А2А93В5) за заявою стягувача про примусове виконання судового рішення згідно виконавчого листа. 01 серпня 2019 року супроводження процедур із погашення заборгованості за даним кредитним договором, заборгованість за яким було стягнуто рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі №21380/08, було доручено зовнішній компанії товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована Компанія «ФАРЕС» (далі ТОВ «СК «ФАРЕС») відповідно до договору про надання послуг №01/08/1 від 01 серпня 2019 року та реєстру кредитних угод, щодо яких виконавець надає послуги, спрямовані на сприяння погашенню заборгованості за договором про надання послуг №01/08/1 від 01 серпня 2019 року. Після цього співробітниками компанії, що була залучена до правового супроводження проблемних активів, ТОВ «СК «ФАРЕС» було вчинено дії задля з`ясування стадії стягнення заборгованості за даним судовим рішенням, в тому числі стосовно боржника ОСОБА_1 . В результаті було виявлено, що у АСВП щодо ВП 17349313 міститься інформація, що стан даного виконавчого провадження: «Завершено», однак в межах даного виконавчого провадження є лише одна дія «Відкриття ВП», і немає інших дій (в тому числі щодо завершення виконавчого провадження).

03 липня 2020 року Тернопільський міський ВДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) направив до АТ «Укрсиббанк» довідку від 03 липня 2020 року про те, що виконавчий лист на виконанні не перебуває, а втрачений у зв`язку з перенаправленням з одного відділу ДВС у інший.

На сьогоднішній день місцезнаходження оригіналу виконавчого листа є невідомим для стягувача АТ «Укрсиббанк», і, таким чином, оригінал виконавчого листа є втраченими для стягувача. Заборгованість, стягнута згідно виконавчого листа, з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк», не погашена. Вищевикладені обставини свідчать, що оригінал виконавчого листа було втрачено співробітниками відділу державної виконавчої служби у процесі примусового виконання судового рішення.

Обставини втрати виконавчого документа не залежали від стягувача, який, з врахуванням вищенаведеного, не має можливості звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Також на сьогоднішній день строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився. Обставини, за яких АТ «Укрсиббанк» пропустив строк для пред`явлення даного виконавчого документа до виконання, не залежали від нього та обумовили поважність причин для його пропуску.

20 січня 2022 року судом зареєстровано заперечення представника боржника ОСОБА_4 , адвоката Гонти М. С. на заяву про видачу дубліката виконавчого листа. Покликається на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду у справі №21380/2008 від 25 березня 2021 заявнику вже було відмовлено про видачу дублікатів виконавчих листів на виконання рішення суду від 15 вересня 2008 року, яке ухвалено у справі №21380/2008 та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання. Більше десяти років заявник не переймався з приводу виконання своїх обов`язків щодо контролювання процесу примусового виконання судового рішення. Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання через органи Державної виконавчої служби відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час виникнення спірних відносин встановлювався три роки. Таким чином, заявник, як стягувач мав можливість протягом встановленого законом строку використовувати права надані законом, контролювати процес стягнення, робити відповідні запити та інше. Додана заявником копія Постанови про повернення виконавчого листа від 30 листопада 2015 року у ВП 17348970 не підписана виконавцем, належним чином не засвідчена, а тому у представника боржника є сумніви щодо її достовірності, відповідно вона не може вважатися належним документом і доказом у справі. Посилання на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено після завершення виконавчого провадження за ним та направлення його засобами поштового зв`язку до банкустягувача не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Як вбачається із доданих до заяви документів,заявником додано копію виконавчого лист на якому стоїть відмітка «Згідно з оригіналом», що свідчить про те, що оригінал не втрачено, а знаходиться у нього. В ухвалі суду по справі №2-1380/2008 від 25 березня 2021 року було встановлено, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено, а отже в силу ст. 82 ЦПК України, це не потребує доказування.

Представник заявника АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явився, надсилав на адресу суду заяви, у яких просив слухати справу за його відсутності, заяву про видачу дублікатів виконавчих листі та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання підтримав у повному обсязі.

Представник боржника ОСОБА_1 , адвокат Гонта М. С. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив справу слухати без нього, щодо задоволення заяви заперечив, просив врахувати подані письмові заперечення.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та представник відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

За даних обставин, розгляд справи слід провести за відсутності учасників на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2008 року по справі № 21380/08 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 29 985 грн 78 коп. боргу за кредитним договором, а також 499 грн 06 коп. судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

28 жовтня 2008 року видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2010 року розстрочено виконання рішення рівними частинами в розмірі 2 177,5 грн щомісячно по 31 грудня 2011 року.

Постановою головного державного виконавця Корси О. Л. від 12 лютого 2010 року відкрито виконавче провадження № 17349313 щодо виконання виконавчого листа № 21380, виданого 28 жовтня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 29 985 гривень 78 коп. боргу за кредитним договором, а також 499 грн 06 коп. судових витрат.

З інформації про виконавче провадження, отриманої 20 вересня 2021 року вбачається, що виконавче провадження № 17349313 завершено.

Як слідує з довідки Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) №59048 від липня 2020 року, виконавчий лист № 21380 від 28 жовтня 2008 року на виконанні не перебуває, а втрачений, у зв`язку з перенаправленням з одного відділу ДВС у інший.

За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Отже, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2836/11.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606XIV (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, видачі виконавчого листа та на момент відкриття виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 220/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплинув на час набрання ним чинності.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та у постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14ц.

Статтею 12 Закону України №1404VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

Із змісту ч. 1 ст. 433 ЦПК України, вбачається, що необхідною умовою для поновлення судом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причини його пропуску позивачем у справі, при цьому доказування наявності обставин, які зумовили пропуск такого строку, за приписами статті 81 ЦПК України, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Із матеріалів справи вбачається, що представник АТ «Укрсиббанк» отримав виконавчий лист та звернувся до органів державної виконавчої служби щодо його виконання. 12 лютого 2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

З інформації про виконавче провадження, отриманої 20 вересня 2021 року слідує, що виконавче провадження № 17349313 завершено. Разом з тим суду не надано доказів того, з яких підстав та коли було завершено вказане виконавче провадження, що унеможливлює встановлення судом тривалості або закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 грудня 2020 року № 464/10793/13ц, з якого вбачається, що строк потрібно відраховувати саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Після пред`явлення виконавчого листа до виконання, протягом дев`яти років стягувачем не вживалися заходи щодо реалізації свого права на виконання рішення суду і лише 01 серпня 2019 року супроводження процедур із погашення заборгованості, яка була стягнута за рішенням суду у справі № 21980/08 було доручено ТОВ «СК «Фарес».

Вказане, на думку суду, свідчить про те, що стягувач не був зацікавлений у виконанні рішення суду та стягненні з боржників кредитної заборгованості.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумними інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, оскільки із листа виконавчої служби не вбачається обставин втрати виконавчого листа, оскільки не зазначено до якого відділу ДВС і коли було скеровано виконавчий документ, підстави для такого пересилання, суд дійшов висновку про те, що заявник не надав достатніх доказів того, що виконавчий лист втрачено, чи не отримано ним після його повернення державним виконавцем; заявник не вказав, які дії вчинялися для розшуку оригіналу виконавчого листа, чи проводилася службова перевірка з приводу його втрати, що згідно з положенням статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком сторони.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 2683/09 від 11 жовтня 2021 року.

Ткож АТ «Укрсиббанк»не надано жодних доказів на підтвердження поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, як не вказано і те, що зазначені обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип рівності сторін є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова рівності сторін у розумінні справедливого балансу між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч. 1 ст. 6 Конвенції гарантують процесуальну справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

Отже, той факт, що заявником в порушення вищенаведених норм ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, свідчить про те, що стягувач не був зацікавлений у виконанні рішення суду та стягненні з боржника кредитної заборгованості.

Прийняття судом тверджень АТ «УкрСиббанк», як належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, призведе до порушення приписів ст. 433 ЦПК України та фактично порушить право відповідачів на правову визначеність (передбачуваність), що випливає із застосованого у ст. 6 Конвенції, а також право на дотримання судом принципу рівності і змагальності сторін, оскільки в наведеній ситуації судом необґрунтовано буде віддано перевагу інтересам заявника як перед законом, так і перед судом.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів. Відтак, суд позбавлений можливості визначити, чи пропущений заявником строк для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання з огляду на те, що у суду відсутні відомості коли та з яких причин було завершено виконавче провадження.

Суду не надано доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від заявника дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, а бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання не можуть бути поважними причинами для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З викладеного вбачається, що в матеріалах заяви відсутні належні та допустимі докази поважності причин пропуску вказаного строку, тому підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 21380/2008 від 28 жовтня 2008 року до виконання, де боржником зазначено ОСОБА_1 , не вбачається.

Щодо вимог заявника про видачу дублікату виконавчого листа № 21380/2008 від 28 жовтня 2008 року, де боржником зазначено ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2836/11 (провадження № 14308цс19) зроблено висновок про те, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви .

Таким чином, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення документа до виконання із зазначенням поважних причин такого пропуску.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2021 року в справі № 303/1002/14ц.

Отже, заявником не надано жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому у видачі дублікату виконавчого листа № 21380/2008 від 28 жовтня 2008 року, де боржником зазначено ОСОБА_1 , слід відмовити.

За вказаних обставин, у задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі його дубліката суд відмовляє в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 433, 442, п. 17.4 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська