Справа № 703/2418/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Захарченко І.В.

за участі

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та відсотків від простроченої суми,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 145000 грн. боргу за договором позики від 05 травня 2021 року та відсотків за користування кредитом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив суд првести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, вказавши на те, що вона не отримувала насправді коштів від ОСОБА_2 у такому розмірі, а написала вказану позивачем розписку під примусом. Зазначила, що вона знайома з ОСОБА_2 та інколи дійсно позичала у нього кошти на свої особисті потреби. Однак 05 травня 2021 року вона не отримувала від позивача кошти в сумі 145000 грн., а так як він її під примусом змусив це зробити то вона написала надану до до позову розписку. Повідомила суду, що в різні періоди дійсно брала кошти в борг у ОСОБА_2 , але загальна сума їх складає близько 30000 грн., але аж ніяк не 145000 грн. Тому зазначила, що позивач має право на стягнення з неї хіба що 1000 доларів США.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2021 року позивач ОСОБА_2 уклав договір позики з відповідачкою ОСОБА_1 шляхом надання останній грошових коштів під розписку у розмірі 145000 грн. з кінцевим терміном повернення боргу до 05 листопада 2022 року. Копія розписки наявна в матеріалах справи.

Окрім того між позивачем та відповідачкою цього ж дня було укладено договір позики грошових коштів під проценти між фізичними особами, підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного вище договору ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 у борг кошти в сумі 145000 грн. з термін повернення боргу по 05 листопада 2022 року, сплатою 26 % річних та інфляційні втрати.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що вона дійсно підписала договір та власноручно написала розписку від 05 травня 2021 року про отримання 145000 грн.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України вказує на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, що вказано в ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України вказує на те, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідачка отримавши 05 травня 2021 року кошти в борг повинна була сплачувати його щомісячно до 30 числа кожного місяця, однак жодного разу кошти не сплатила, тому звернувся до суду із вимогою про дострокове привернення суми боргу, 26 % по договору та 3% річних за прострочення виконання за договором.

Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідачка вз`яла на себе зобов`язання повернути позичені у позивача кошти в сумі 145000 грн. до 05 листопада 2022 року.

Як вбачається з наявної у справі копії розписки, від 05 травня 2021 року, завіреної належним чином, відповідачка жодного разу позивачу кошти не повертала, прощо свідчить відсутність вказівок про повернення сум та підписів сторін (а.с.4).

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження свої позовних вимог надано до суду копію розписки написаної відповідакою, копію договору позики грошових коштів під проценти між фізичними особами від 05 травня 2022 року, а також розрахунок суми боргу, 3 % річних за прострочення виконання договору та 26% річних передбачених договором.

Відповідачкою ОСОБА_1 , окрім посилання в судовому засіданні про те, що вона не визнає позовні вимоги в зв`язку з тим, що нею не отримано кошти насправді в су4мі 145000 грн. до суду жодних доказів не надано.

Всупереч вище викладеним положенням, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договорами позики від 05 травня 2021 року в сумі 145000 грн.

Окрім того позивач просив суд стягнути з відповідачки 26 % річних передбачених договором в сумі 9424 грн.та 3 % річних в сумі 2183 грн.

Ч. 2 ст. 625 ЦК вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка в обумовлений термін, а саме до 05 листопада 2021 року суму боргу не повернула, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України повиннна сплатити позивачу відсотки за договором та 3 % річних.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми 3 % річних у розмірі 2183 грн. та 26 % які відповідачка по договору зобов`язанна сплатити за користування коштами в сумі 9424 грн.

Таким, чином з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором кредиту в сумі 145000 грн., 26 % за користування коштами в сумі 9424 грн. та 3 % річних в сумі 2183 грн., а всього 156608 грн.

Відповідачка всупереч положенням статті 77, 81 ЦПК України не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем, а чи її наявність у меншому розмірі. Посилання відповідачки в судовому засіданні на те, що вона не отримувала кошти, а розписку написала під примусом, не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи та суд вважає їх такими, які спрямовані на уникнення виконання грошового зобов`язання перед позивачем.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.15-16, 525-526, 610, 612, 625,1046, 1047, 1049, 1167 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 61, 81, 141, 258, 263-265, 273, 274, 280, 352, 354 ЦПК УКраїни, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та відсотків від простроченої суми,- задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, проживаючої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , а проживаючого по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 борг за договором позики в сумі 145000 грн., 9424 грн. відсотків за рік та 2183 грн. відсотків за весь час прострочення в сумі 2183 грн., а всього 156608 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, проживаючої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2022 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький