07.02.2022 227/3709/21
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2022 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа Управління виконавчої дирекції фонду соціального стархування України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження і просить встановити факт її проживання однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_2 , з 17.02.2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обгрунтовуючи заяву вказує, що її чоловік ОСОБА_2 працював на шахті «Добропільська» ВСП Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». 21.01.2021 року внаслідок нещасного випадку чоловік загинув. Після смерті чоловіка вона звернулась із заявою щодо призначення страхових виплат, але було відмолено оскільки на момент смерті вона не була зареєстрована за адресою чоловіка та не входила до складу сім`ї загиблого. Отже, встановлення даного факту їй потрібно для призначення виплат, а саме, одноразової допомоги на сім`ю померлого.

В судове засіданні заявниця не з`явилась. Представник заявника ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника.

На підставі ст..223 ЦПК України, суд вважав можливим розглядати справу без участі не явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи суд вважає необхідним залишити заяву без розгляду виходячи з такого.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_2 є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для призначення виплат, що здійснюються за зверненням до органу.

З матеріалів справи, а саме відповіді Добропільського міського відділення Управління ВД ФСС в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено в призначені одноразової допомоги у зв"язку з відсутністю доказів факту сумісного проживання з чоловіком.

Крім того, з заперечень заінтересованої особи вбачається, що Управління ВД ФСС в Донецькій області не визнає вказаного факту і просить відмовити у задоволенні заяви.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З урахуванням спору про право, заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, роз`яснивши, що вона вправі подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 259-261, 294, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, заінтересована особа Управління виконавчої дирекції фонду соціального стархування України в Донецькій області залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернення до суду з вказаними вимогами за правилами позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В.Здоровиця

07.02.2022