Номер провадження 2/754/847/22
13 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді - Таран Н.Г.
при секретарі - Куценко Ю.В.
у відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації,
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
28.08.2019 року о 17 год. 38 хв. по вул. Микільсько-Слобідська, 1-А у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем «Порш Каєн», д.н.з. НОМЕР_2 , на порушення Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення із застрахованим автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
13.11.2019 р. ПрАТ «СК «УСГ» звернулось до ПрАТ «СК «ВУСО» з претензією на суму сплаченого страхового відшкодування.
За наслідками розгляду зазначеної претензії, 04.12.2019 р. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило часткову виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 59 460,86 грн.
Представник позивача зазначив, що Відповідач зобов`язаний сплатити ПрАТ «СК «Українська страхова група» різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яке було виплачене ПрАТ «СК «ВУСО», що складає 29 367,88 грн. (88 828,74 грн. - 59 460,86 грн.).
15.03.2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулася з претензією до відповідача проте коштів від відповідача з приводу виконання вимог претензій на момент звернення з позовом не надходило.
На підставі викладеного представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму відшкодування у розмірі 29 367,88 грн. та понесені судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи.
У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином. Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання».
Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав.
Суд в межах заявлених позовних (стаття 13 ЦПК України) вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
28.08.2019 року о 17 год. 38 хв. по вул. Микільсько-Слобідська, 1-А у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем «Порш Каєн», д.н.з. НОМЕР_2 , на порушення Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення із застрахованим автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в доход держави.
Постанова суду від 10 жовтня 2019 року не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_1 у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною.

Виконуючи зобов`язання за укладеним Договором страхування ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило суму страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 88 828,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22365 від 05.09.2019 року.

Збиток розраховано відповідно до умов Договору страхування, на підставі Рахунку вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Автосаміт ЛТД», яке є офіційним дилером Тойота в Україні № НОМЕР_3 від 03.09.2019 було складено страховий акт № ДДКА-67540 та розрахунок страхового відшкодування до нього на суму 88 828,74 грн.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» за Полісом № 501.

13.11.2019 р. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до ПрАТ «СК «ВУСО» з претензією на суму сплаченого страхового відшкодування.

За наслідками розгляду зазначеної претензії, 04.12.2019 р. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило часткову виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 59 460,86 грн.

Представник позивача зазначив, що Відповідач зобов`язаний сплатити ПрАТ «СК «Українська страхова група» різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яке було виплачене ПрАТ «СК «ВУСО», що складає 29 367,88 грн. (88 828,74 грн. - 59 460,86 грн.).

15.03.2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулася з претензією до відповідача проте коштів від відповідача з приводу виконання вимог претензій на момент звернення з позовом не надходило.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, різниця між фактичним розміром шкоди 88 828,74 грн. і страховою виплатою 59 460,86 грн. від ПрАТ «СК «ВУСО» становить 29 367,88,00 грн., то зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», що узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, відповідно до якої, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З матеріалів справи убачається, що на час розгляду справи відповідачем заборгованість не погашена.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «СК «УСГ» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідач на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32, Літ А, , IBAN НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк» м. Києві, МФО 320478) суму завданої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 29 367,88 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя: Н.Г. Таран