Ухвала

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 2-4430/09

провадження № 61-773ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності та об`єкти нерухомого майна», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Тетяна Борисівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир, визнання права власності на квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності та об`єкти нерухомого майна» про визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі у справі, 13 січня 2022 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року у вказаній вище справі, в якій просив скасувати ці судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження посилаючись на те, що йому не надсилалися судами першої та апеляційної інстанції копії судових рішень, та в матеріалах справи № 2-4430/09 не містяться розписки про отримання копій вказаних судових рішень ОСОБА_1 особисто чи його представникам.

Згідно пунктом 14 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду апеляційної інстанції) касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (стаття 319 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду апеляційної інстанції).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Виняток із наведеного загального правила викладеного в частині третій статті 394 ЦПК України, відповідно до якої незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Проте наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки доводів про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України касаційна скарга не містить.

Визначений частиною третьою статі 394 ЦПК строк є присічним (преклюзивним) і не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження незалежно від поважності причин його пропуску, за винятком вищезазначених випадків.

Крім того, як вбачається із оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 14 квітня 2009 року звертався із заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року апеляційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 діючої через представника ОСОБА_7 - відхилено, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року залишено без змін.

Отже, з 2009 року ОСОБА_1 мав можливість звернутися до суду касаційної інстанції, оскільки знав про зміст рішення як суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Так, ОСОБА_1 у 2012 році подавав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2012 року у справі № 22ц-2690-6583/12, в рамках якої суд апеляційної інстанції посилався на оскаржувані заявником судові рішення.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata (з латини «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, процесуальний обов`язок доказування та подання відповідних доказів покладений саме на учасника справи.

Виходячи з викладеного, заявнику необхідно навести причини пропуску строку на касаційне оскарження, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, та надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження (копію довідки суду, копію матеріалів справи або інші докази).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявникові строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності та об`єкти нерухомого майна», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Тетяна Борисівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир, визнання права власності на квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності та об`єкти нерухомого майна» про визнання добросовісним набувачем залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 03 березня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко