Ухвала

03 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 755/15780/20

провадження № 61-20110ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зміну дати та підстави звільнення, стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, премії, середнього заробітку, вихідної допомоги, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі -НАК «Нафтогаз України») про зміну дати та підстави звільнення, стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, премії, середнього заробітку, вихідної допомоги, моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу у філії «Центр метрології та газорозподільних систем» Національної Акціонерної компанії «Нафтогаз України» заступником начальника юридичного відділу, зареєстрованим місцезнаходженням якої є: вул. Маяковського, 49, місто Боярка Києво-Святошинський район, Київська область. При цьому, відповідно до наказу № 66 філії «ЦМГС» від 30 грудня 2016 року місцем роботи юридичного відділу філії визначено офіс за адресою: вул. Шолуденка, 1, м. Київ.

23 липня 2020 року ОСОБА_1 ознайомлений з повідомленням керівництва філії, у якому було вказано, що він та інші працівники філії мають працювати з 30 вересня 2020 року за адресою: вул. Маяковського, 49, м. Боярка, Київська область .

У цей же день ним подано заяву про те, що він не згоден працювати у іншій місцевості та з вимогою надати інформацію про наявні відкриті вакансії НАК «Нафтогаз України» у м. Києві та сприяти його переведенню на іншу посаду у межах міста. 31 липня 2020 року працівниками юридичного відділу звільнено приміщення за вищевказаною адресою у місті Києві та завантаженні автомобілі для перевезення документів, оргтехніки. З 11 год він був позбавлений можливості продовжувати працювати. Для того, щоб отримати документальне підтвердження незаконного передчасного переведення його як працівника керівництвом філії у іншу місцевість з іншими умовами праці о 10-59 год 31 липня 2020 року він подав заяву, де вказав на дійсні причини звільнення економічного, технологічного, структурного характеру та грубе порушення трудового законодавства. При цьому просив звільнити його 03 серпня 2020 року з займаної посади, на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України. 31 липня 2020 року за станом його здоров`я лікарем відкритий лікарняний лист. На лікарняному він знаходився до 28 серпня 2020 року. 31 серпня 2020 року після виходу на роботу він дізнався про своє звільнення, під час перебування на лікарняному, а тому днем його звільнення має бути визнано 31 серпня 2020 року, і правовою підставою його звільнення має бути частина перша статті 39 КЗпП України.

З урахуванням викладеного позивач просив: поновити йому строк для подання позовної заяви; зобов`язати відповідача здійснити зміни у його трудовій книжці, вказавши правовою підставою звільнення частину першу статті 39 КЗпП України, з датою звільнення день видачі трудової книжки - 31 серпня 2020 року; стягнути з відповідача на його компенсацію за 2 дні невикористаної щорічної оплачуваної відпустки, невиплачену під час остаточного розрахунку премію (додаткову заробітну плату) у розмірі 70 % посадового окладу, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, додатково передбачений Колективним договором один середній місячний заробіток, середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку з 31 серпня 2020 року по 23вересня 2020 року, а також спричинену йому моральну шкоду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

ОСОБА_1 09 грудня 2021 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема надання касаційної скарги у новій редакції з уточненням обґрунтування підстав касаційного оскарження.

У січні 2022 року ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків, зокрема касаційну скаргу у новій редакції.

Як підставу касаційного оскарження, заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 30 серпня 2021 року у справі № 640/475/20, від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Водночас, зазначає підставою касаційного оскарження неправильне застосування судами пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю України та відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми, з урахуванням обставин цією справи (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що заявником усунуто недоліки касаційної скарги, судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зміну дати та підстави звільнення, стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, премії, середнього заробітку, вихідної допомоги, моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 755/15780/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак