Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1624/21

Провадження № 2/943/327/2022

27 січня 2022 року м. Буськ Львівської області

в складі: головуючого-судді Шендрікова Г.О.

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значеннята визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом до Буської міської ради Золочівського району Львівської області. Просить встановлення факту, що має юридичне значення та визнати за ним право власності на середню земельну частку (пай) розміром 2,36 умовних кадастрових гектари, з них рілля -1,37 га та кормових угідь 0,99, розташованих на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області (Буської міської ради Золочівського району Львівської області), в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну спадкодавиці земельну частку (пай). На момент смерті спадкодавиці разом із нею проживала позивач ОСОБА_1 . Позивач вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті сестри, але не може оформити своїх спадкових прав через втрату спадкодавцем оригіналу сертифіката на право приватної власності на спадкове майно (земельний пай), а тому просить позов задовольнити. Крім того просить встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просить позов задоволити.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 17.11.2021 за №2169, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Належних доказів того, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном нею не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що доказом належності середньої земельної частки є лист від 23.03.2021 року, який виданий Відділом у Буському районі Головного управління Держгеокадастру Львівської області. З листа убачається, що померлому належить право на земельну частку (пай) із земель НААГ «Івана Франка», згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №002806 від 14.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 04.03.1997 року №68 розміром 2,49 умовних кадастрових га., яка розташована на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області.

На підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року №136 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на ОСОБА_3 розрахована земельна частка у новому розмірі 2,36 умовних кадастрових га., з них ріллі 1,37 га, кормових угідь 0,99 га.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Боложинів Буського району Львівської області, що підтверджується витягом про її смерть № 7 виданого 17.03.2021.

Як убачається із долученого до справи витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 3 від 12 серпня 2021 року, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 3 від 12 серпня 2021 року, убачається, що сестра позивача ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначено батьками зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до правового висновку зробленого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №178/982/18-ц зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2021 року у справі №587/2672/19 колегія судів прийшла до висновку, що факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Право на земельну частку (пай) набуто особою ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 та статті 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Разом із тим, як слідує із матеріалів справи, що на день смерті спадкодавиці ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із нею проживав ОСОБА_1 (позивач).

Сестра позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивач проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому останній прийняв спадщину в розумінні положень пункту 1 частини першої статті 548 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Місцем відкриття спадщини є село Боложинів Буського району Львівської області, про що вбачається зі справи.

Оскільки чоловік померлої ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини про що подав відповідну заяву від 06.05.2021 р., тому позивач залишається єдиним спадкоємцем у розумінні вищенаведеного законодавчого положення, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавицею та від неї (спадщини) не відмовився.

Підтвердженням того, що що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою є довідка, яка видана Буською міською радою Золочівського району Львівської області № 155 від 29 березня 2021 року, копія витягу про народження № 3 та копія витягу про смерть №7 від 17.03.2021 року.

Отже, у документах, що посвідчують особу, прізвище сестри позивача значиться як " ОСОБА_9 " та " ОСОБА_10 ". Відповідно різне написання прізвища міститься й у інших, у тому числі й правовстановлюючих документах.

Відтак, із вищенаведеного слідує, що рина ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів , а установи , які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки та відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України ( старій редакції ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому, суд вважає заперечення відповідача проти позову такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно земельну частку (пай), яка належала померлій сестрі позивача в порядку спадкування за законом після її смерті.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 247, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значеннята визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі загальною площею 2,36 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Буської міської ради (Боложинівської сільської ради) Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 27.01.2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, Львівська область, Золочівський район, м. Буськ, площа 900 річчя Буська, 1; ).

Суддя: Г. О. Шендрікова