Справа № 135/979/21
Провадження № 2/135/10/22
18.01.2022 м. Ладижин Вінницька область
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Ступак Ю.О.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та припинення права на частку в спільному майні,
I. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
02.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та припинення права на частку в спільному майні.
Позов обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2003 по 31.07.2017. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.07.2017, ухваленим у справі №135/769/17 шлюб між сторонами було розірвано.
За час шлюбу з відповідачем у них народилась спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною-інвалідом та після розірвання шлюбу з відповідачем проживає з позивачем. Під час шлюбу з відповідачем, 13.11.2004, ними спільно було придбано однокімнатну квартиру загальною площею: 32,2 кв.м., житловою площею: 16,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Вихватнюк Л.А., вони з відповідачем є співвласниками зазначеної квартири, кожному з них належить по 1/2 частці зазначеної квартири. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в КП «Тульчинське МБТІ» 02.12.2004 р. за № 7872412.
З 2004 року до розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 з дитиною проживала у зазначеній вище квартирі, з відповідачем. Після розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки відносини погіршились і проживати разом стало неможливо, вона разом з неповнолітньою дитиною-інвалідом проживають окремо від відповідача, за іншою адресою, відмінною від місцезнаходження спірної квартири, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, відповідач на даний час одноосібно користується спільною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки проживає в ній.
Користуватись спільною квартирою разом з відповідачем на даний час немає ніяк можливості, оскільки після розірвання шлюбу вони стали чужими людьми, не спілкуються, в кожного є своє життя. У позивача на утриманні на даний час дитина-інвалід, їх спільний з відповідачем син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що спільне користування однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , з житловою площею 16,7 кв.м., неможливі разом з відповідачем, виходячи з норм жилої площі на одну особу 13,65 кв.м. та урахуванням вимог закону щодо недопущення заселення однієї кімнати особами різної статті старшими за дев`ять років (ст.ст. 47, 50 Житлового кодексу).
Вважає, що спірна квартира не може бути поділена в натурі між співвласниками відповідно до їхніх часток, оскільки, спірна квартира є однокімнатною, загальною площею: 32,2 кв.м., житловою площею: 16,7 кв.м., розташована на 3 поверсі 5-поверхового будинку. Фактично житлова квартира складається з однієї ізольованої кімнати розміром 16.7 кв. м., та не має інших ізольованих часток з окремим входом (виходом). Допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна) знаходяться в загальному користуванні. Відповідно до норм ДБН ( В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення"), на кожну особу повинно припадати не менш ніж 30 кв.м.
Тому, зважаючи на зазначене, оскільки 1/2 частина житлової площі квартири складає лише 8, 35 м.кв., а житлова - 16.1 м.кв. належна їй на праві власності частка в нерухомому майні (квартирі), а саме: 1/2 частина квартири, не може бути виділена в натурі внаслідок незначної площі квартири.
Зазначила, що відповідно до Звіту з незалежної оцінки житлової квартири за адресою: АДРЕСА_3 здійсненого ФОП- оцінювачем ОСОБА_4 28 серпня 2021 року ринкова вартість однокімнатної квартири за вищевказаною адресою станом і 26.08.2021 складає 339 291 грн.
Відповідно, розмір належної їй на праві власності 1/2 частини вказаної квартири складає 169 645 грн 50 коп. (339 291 грн : 2 = 169 645 грн 50 коп.).
Отже, враховуючи зазначене вище, оскільки позивач є співвласником 1/2 частини однокімнатної квартири за вказаною вище адресою, не має можливості фактично користуватись належною часткою майна, не має можливості виділити свою частку в натурі, тому єдиним способом захисту її майнових прав та інтересів в даному питанні| залишається лише стягнення з відповідача грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у спільному майні в розмірі 169 645 грн 50 коп. та припинення її права на частку спільному майні з моменту виплати грошової компенсації відповідачем.
Щодо можливості відповідача сплатити грошову компенсацію в розмірі 169 645 грн 50 коп. за належну позивачу частку в спільному майні, зазначила, що, на її думку, відповідач має таку можливість, оскільки відповідач є фізично здорової людиною, протягом тривалого періоду часу, з вересня 2018 року по даний час відповідач працює за кордоном та отримує значний дохід, який дає можливість відповідачу сплатити зазначений розмір компенсації.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Клименко І.Ф. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У зв`язку з відсутністю відповідача просила ухвалити у справі заочне рішення.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Оскільки відповідач були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Ухвалою суду було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин.
Позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 12.10.2003 по 31.07.2017, однак рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.07.2017 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7).
Від даного шлюбу у сторін народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має інвалідність, що підтверджується копією медичного висновку №12 від 07 квітня 2021 року (а.с. 9).
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками кв. АДРЕСА_4 , загальною площею 32,2 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., кожен по 1/2 частини квартири, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Вихватнюк Л.А., право власності на зазначену квартиру зареєстровано в КП «Тульчинське МБТІ» 02.12.2004 за № 7872412 (а.с.13-14); копією витягу з Державного реєстру правочинів, номер правочину 268953 (а.с. 15-16); копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 5676048, з якого вбачається, що власниками кв. АДРЕСА_4 являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожен по Ѕ частки (а.с.17); копіє технічного паспорта виготовленого станом на 24.11.2004 на кв. АДРЕСА_4 , у якому власниками записано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.10-11, 18).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи наданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади №1230с від 20.04.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).
Згідно з звітом з незалежної оцінки житлової квартири АДРЕСА_5 , здійсненого ФОП-оцінювачем ОСОБА_4 , дата оцінки 26 серпня 2021 року, термін чинності звіту: 6 місяців з дати оцінки, об`єкт оцінки житлова однокімнатна квартира загальною площею 32,2 кв. м., відповідно до якого ринкова вартість квартири становить 339 291 грн (а.с. 21-83).
Крім того, судом досліджено інформаційну довідку надану Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідно до якої громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей про перетинання державного кордону з 01.09.2018 по 23.11.2021 в базі даних не виявлено (а.с. 110).
V. Оцінка Суду.
Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Здійснення права спільної часткової власності визначається статтею 358 ЦК України, за змістом якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1). Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 2). Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. 3).
Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Статтею 367 ЦК України визначається поділ майна, що є у спільній частковій власності: майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (ч. 1). У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч. 2). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 3).
Відповідно до частини 2 статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Отже, цією частиною 2 статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.
Статтею 183 ЦК України надано визначення подільної і неподільної речі. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 1). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина 2).
Проаналізувавши положення статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання квартири в дві ізольовані квартири, які за розміром відповідатимуть розміру часток співвласників у праві власності.
Згідно з роз`ясненнями наданими у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту статті 364 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
При неможливості виділу частки будинку в натурі власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.
Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.
В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу квартири в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників квартири та технічна можливість виділу частки або поділу квартири, відповідно до часток співвласників.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., що має одну житлову кімнату в розумінні закону є неподільною річчю. З огляду на викладене позивач позбавлена можливості заявити вимоги про виділ (поділ) в натурі вказаної квартири між співвласниками (позивачем та відповідачем) відповідно до розміру їх часток у праві власності (1/2 частка у кожного).
З огляду на викладене, а також на те, що спірною квартирою користується відповідач, натомість позивач позбавлена можливості користуватись річчю, співвласником якого на праві спільної часткової власності вона являється, суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним та підлягає захисту.
Право позивача підлягає захисту шляхом припинення на підставі ст. 364 ЦК України права спільної часткової власності позивача на 1/2 (ідеальну) частку квартири АДРЕСА_4 та стягнення з відповідача відповідної грошової компенсації частки позивача у вказаній квартирі.
Відповідно до звіту з незалежної оцінки житлової квартири АДРЕСА_4 , здійсненого ФОП-оцінювачем ОСОБА_4 28 серпня 2021 року ринкова вартість однокімнатної квартири за вказаною вище адресою, в цінах, сформованих станом на час проведення дослідження становить 339 291 грн.
Відповідно, розмір належної їй на праві власності 1/2 частини вказаної квартири складає 169 645 грн 50 коп. (339 291 грн : 2 = 169 645 грн 50 коп.).
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 169 645 грн 50 коп. в якості компенсації вартості частки позивача право якої на 1/2 ідеальну частку у спірній квартирі припиняється.
Щодо можливості відповідача сплатити грошову компенсацію в розмірі 169 645 грн 50 коп. за належну позивачу частку в спільному майні суд звертає увагу, що наведеними вище нормами матеріального права не зобов`язано суд з`ясовувати матеріальні і фінансові статки сторін при вирішенні даного спору.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи на стадії пред`явлення позову до суду позивачем сплачено 1 696 грн 46 коп. судового збору.
А тому слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 696 грн 46 коп. судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 76, 77, 82, 133, 137, 141, 258-259, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України; ст.ст. 183, 321, 356, 358, 364, 365, 367 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 71 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та припинення права на частку в спільному майні задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію ринкової вартості Ѕ частини житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 169 645 грн 50 коп. та припинити право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину житлової квартири, з моменту сплати відповідачем ОСОБА_2 всієї суми грошової компенсації.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 696 грн 46 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я (найменування) сторін:

- Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, документ № НОМЕР_2 .

- Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Заочне рішення складено та підписано суддею 18.01.2022.

Суддя