Дата документу 27.01.2022
Справа № 334/3124/17
Провадження № 4-с/334/8/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Младенова М.П.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

установив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В обґрунтування своєї скарги скаржник вказує на те, що на виконанні Дніпровського ВДВС перебуває виконавче провадження №55498472 у межах якого здійснюється стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 .

17.05.2021 року скаржник дізнався про існування постанови державного виконавця від 02.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості.

Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, ОСОБА_1 дізнався про те, що державним виконавцем також винесено постанову від 02.02.2021 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості. Вказані постанови прийняти державним виконавцем у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні наявна заборгованість за період з 30.06.2020 року по 31.05.2021 року.

ОСОБА_1 вважає безпідставним нарахування вказаної заборгованості, адже у цей період він мав офіційний статус безробітного і отримував відповідну державну допомогу і саме за її рахунок мали б виплачуватись аліменти.

У судовому засіданні скаржник та його представник підтримали скаргу.

Стягувач ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала на те, що за період з 31.05.2020 року по 31.12.2021 року отримала аліментів загалом близько 200 грн. Вказані грошові кошти надійшли від виконавчої служби, а не від боржника. Сам боржник за цей період будь-яких грошових коштів на утримання сина не сплачував.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, матеріали виконавчого провадження не надав.

Розглянувши скаргу, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Якщо батьки не забезпечують на достатньому рівні утримання дитини або добровільно не виконують аліментний обов`язок за договором про сплату аліментів на дитину, то чинним законодавством передбачено примусове стягнення аліментів за рішенням суду.

04.01.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі №334/3124/17 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

31.05.2020 року ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «Запоріжсталь», у зв`язку із чим він став на облік Державного центру зайнятості та отримав статус безробітного та отримував допомогу по безробіттю.

Статтею 72 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Тобто, якщо боржник перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний і отримує допомогу по безробіттю, то з такої соціальної допомоги виконавцем стягуються присуджені аліменти.

Проте, державним виконавець не вчинив дій щодо здійснення стягнення з допомоги по безробіттю.

Крім того, судом встановлено, що скаржник у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року отримав офіціальний дохід у розмірі 159 553,91 грн., але аліменти із вказаного доходу не сплатив.

Якщо аліменти не сплачуються за виконавчим документом, виконавець нараховує боржнику заборгованість зі сплати аліментів.

Статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що у ОСОБА_1 дійсно наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , однак перевірити її розмір неможливо через те, що державний виконавець не надав матеріалів виконавчого провадження.

Отже, за таких обставин суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 258, 259, 260, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №55498472 з урахуванням доходів отриманих ОСОБА_1 у період з червня 2020 року по грудень 2021 року.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.01.2022 року

Суддя Ю.Ю. Бредіхін