ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 635/8875/14-ц

провадження № 22ц/818/59/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Маміна О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

сторони справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачі ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року, ухвалене у складі судді Назаренко О.В.,

УСТАНОВИВ:

Двадцять шостого вересня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом, у якому просило солідарно стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 647 296 грн 91 коп., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн (т.1 а.с. 1-3, 73).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2012 між Публічним акціонерним товариством (надалі ПАТ) «Сведбанк», яке виступило правонаступником Акціонерного комерційного банку (надалі АКБ) «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією (надалі ФК) «Вектор плюс» укладений договір факторингу, за умовами якого ПАТ «Сведбанк» відступило ФК «Вектор плюс» свої права вимоги погашення заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу за якими належало ПАТ «Сведбанк». З моменту відступлення ПАТ «Сведбанк» на користь ФК «Вектор плюс» прав вимоги сплати заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора (ФК «Вектор плюс») та стали вважатися наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

28.11.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «ФК Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, за яким ТОВ «ФК Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги сплати заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу за якими належало ТОВ «ФК Вектор Плюс». З моменту відступлення прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для ТОВ «Кредитні ініціативи» та стали вважатися наданими йому. Разом з правами вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора у зобов`язанні ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 09.01.2008 №2005/0108/45-001, позичальником за яким був ОСОБА_4

09.01.2008 АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого став ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого виступило ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4 уклали кредитний договір №2005/0108/45-001 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 72118 доларів США, а ОСОБА_4 зобов`язався повернути його і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Взяті зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів ОСОБА_4 належним чином не виконував, в результаті чого станом на 09.07.2014 за ним утворилась прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 70953,11 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку склало 827180,58 грн, а також по відсотках в розмірі 52945,93 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку склало 617250,53 грн. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту йому була нарахована неустойка: пеня, яка з урахуванням вимог статей 266, 258 Цивільного кодексу (надалі ЦК) України склала 17401,23 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку склало 202865,80 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника 09.01.2008 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1 був укладений договір поруки №2005/0108/45-001-Р-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 поручилась за виконання ОСОБА_4 обов`язків за кредитним договором №2005/0108/45-001.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволений. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в розмірі 1 647 296 грн 91 коп.; стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суму сплаченого судового збору в розмірі по 1827 грн. з кожного (т.1 а.с. 105-107).

Рішення суду мотивоване тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» довело отримання ОСОБА_4 кредитних коштів за кредитним договором №2005/0108/45-001 від 09.01.2008, невиконання позичальником обов`язку по їх поверненню та сплаті процентів за користування коштами, наявність у ОСОБА_1 солідарного з ОСОБА_4 обов`язку по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за кредитним договором № 2005/0108/45-001 від 09.01.2008. Заявлені позивачем суми заборгованості за кредитним договором № 2005/0108/45-001 від 09.01.2008 підлягають стягненню з відповідачів солідарно, а сума судового збору по Ѕ частині від сплаченого позивачем з кожного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року залишено без задоволення (т.1 а.с. 148).

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 28.11.2019 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду від 19.06.2015 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 скасувати, винести нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити (т.1 а.с. 157-163).

Апелянт уважає оскаржуване рішення передчасним, незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не відповідають обставинам справи. Так договір поруки на момент ухвалення рішення був припиненим в силу внесення змін та доповнень до кредитного договору, які не погоджувалися з поручителем. У зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Договором поруки не передбачені комісія за видачу кредиту від розміру кредиту, видатки (комісія) за управління кредитом, спосіб видачі кредиту, збільшення розміру пені, неустойки, зміна строку повернення кредиту тощо.

Крім того, на момент винесення судом рішення договір поруки був припиненим в силу закінчення строку його дії. Договором поруки не визначений строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням. Отже, вимога до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання мала бути пред`явлена в межах строку дії поруки (6 місяців). У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання. Строк виконання заявником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов`язань настав у 2009 році. Протягом встановленого законом шестимісячного строку для пред`явлення банком вимог до поручителя банк вимог у будь-якій формі до поручителя не пред`являв, з позовом до суду звернувся у 2014 році, отже, з пропуском встановленого шестимісячного строку.

Апелент просить застосувати строки позовної давності до указаних позовних вимог. Також позовна заява від імені ТОВ «Кредитні ініціативи» підписана не уповноваженою особою, оскільки відомості про неї відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Довіреність видана вказаній особі, підписана також особою, відсутньою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року (т.1 а.с. 174). Ухвалою того ж суду від 20 січня 2020 року справа призначена до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про час та місце судового розгляду (т.1 а.с. 184).

Двадцять сьомого серпня 2019 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 2 вересня 2019 року серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 140).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2021 року залучено до участі у справі правонаступників ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі їх законного представника ОСОБА_1 (т.2 а.с. 11-13).

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (ч.1 ст.62 ЦПК України).

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою, оскаржила у справі № 635/8875/14-ц заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року.

Відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як убачається з матеріалів справи, 17.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення від 19.06.2015 від власного імені (т.1 а.с. 129-135). Даних про те, що 17.07.2019 вона діяла і як представник ОСОБА_4 , який на той час був живий, в матеріалах справи немає. Доводи заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, як і доводи апеляційної скарги, стосуються лише припинення поруки, що виникла з укладеного нею 09.01.2008 договору поруки на забезпечення виконання кредитного договору № 2005/0108/45-001 від 09.01.2008 та відсутності підстав для стягнення заборгованості з неї, як з поручителя.

Оскільки заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19.06.2015 оскаржене ОСОБА_1 особисто, як поручителем, апеляційна скарга не містить доводів незаконності стягнення заборгованості з ОСОБА_4 як боржника, а також з огляду на те, що ОСОБА_1 не залучена до участі у справі як правонаступник ОСОБА_4 , а виступає лише законним представником правонаступників боржника його дітей і з заявою про перегляд заочного рішення та апеляційною скаргою від їх імені не зверталася, колегія суддів не переглядає заочне рішення суду від 19.06.2015 в частині законності та розміру стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , а отже, і його правонаступників.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2007 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про отримання ОСОБА_4 кредиту в розмірі 72118 доларів США на 240 місяців з відсотковою ставкою 12,5% (т. 1 а.с. 12, 16-18). Кожна сторінка вказаної анкети-заяви підписана ОСОБА_4 і ОСОБА_1

9 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступило правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» (Банк), і ОСОБА_4 (Позичальник) був укладений кредитний договір №2005/0108/45-001 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості) (т. 1 а.с. 5-9, надалі Договір кредиту).

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 Договору кредиту Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 72118 доларів США на строк по 9 січня 2028 року включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Позичальник зобов`язався сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладенні цього договору, встановили, що розмір процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і в порядку, встановленому пунктами 6.1, 8.4 договору.

Згідно з пунктом 3.1.1 Договору кредиту починаючи з 11.02.2008 ОСОБА_4 мав здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до пункту 3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 819,36 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця (далі термін здійснення платежів).

Відповідно до пунктів 5.1-5.4 Договору кредиту позичальник зобов`язався: забезпечити своєчасну оплату Ануїтетних платежів, передбачених даним договором шляхом забезпечення наявності на рахунку, зазначеному в пункті 3.1.3 грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати; належним чином виконувати свої зобов`язання за цим договором, в тому числі передати об`єкт нерухомості в іпотеку Банку, відповідно до умов пункту 2.1. цього договору; при незгоді з новим розміром процентної ставки, зміненої згідно пункту 6.1 цього договору, погасити заборгованість за кредитом та сплатити належні до сплати проценти і комісії у порядку, передбаченому пунктом 6.1 цього договору; при настанні подій, зазначених у пункті 9.1 цього договору, погасити заборгованість за кредитом і сплатити проценти у повному обсязі, а також сплатити пені та штрафи, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору кредиту за порушення терміну сплати Ануїтетних платежів за цим договором Позичальник мав сплачувати пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі день погашення простроченої заборгованості. У випадку часткової сплати суми Ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. При розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається 360.

Пені та/або штрафи сплачуються позичальником у національній валюті по офіційному курсу НБУ на день сплати (п. 8.3 Договору кредиту).

Згідно з розділом 9 Договору кредиту у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в пункті 2.1 цього договору, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених пунктами 3.1, 3.3 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому пунктами 9.2, 9.3 цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним направляється Позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору, або адресою, повідомленою Позичальником відповідно до пункту 5.5 цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного 30-денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні Позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення. У випадку невиконання Позичальником зазначеної письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у визначений строк, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та/або пред`явити позов у відношенні Позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього договору, з будь-якого майна Позичальника.

Відповідно до пункту 10.3 Договору кредиту його підписанням сторони домовились, що будь-яке порушення Позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення договору, яке надає право Банку в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, змінювати строки виконання зобов`язань Позичальника за цим договором та/або, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов`язань, вимагати від Позичальника повернення кредиту та інших передбачених цим договором платежів та/або прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 надала свою згоду на отримання кредиту її чоловіком ОСОБА_4 на умовах Договору кредиту та з метою, передбаченою цим кредитним договором, з умовами якого вона ознайомлена. Вказане засвідчене підписом ОСОБА_1 на останній сторінці Договору кредиту з зазначенням дати 09.01.2008 (т.1 а.с. 8 зворот).

15.02.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода №1 до Договору кредиту, за умовами якої на виконання пункту 8.4.2 Договору кредиту в зв`язку з виконанням Позичальником зобов`язання, передбаченого пунктом 2.2, сторони домовились викласти пункт 1.3 Договору кредиту в такій редакції: «З дати підписання цієї Додаткової угоди до Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5%. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому пунктами 6.1, 8.4 цього Договору» (т. 1 а.с. 11).

Пунктом 2 указаної Додаткової угоди визначено, що вона є невід`ємною частиною кредитного договору, набуває чинності з моменту підписання її сторонами та діє до повного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.

Додаткова угода підписана ОСОБА_4

15.01.2009 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода до Договору кредиту, за умовами якої на виконання пункту 8.4.2 Договору кредиту у зв`язку з виконанням Позичальником зобов`язання, передбаченого пунктом 5.7, сторони домовились викласти пункт 1.3 Договору кредиту в такій редакції: «З дати підписання цієї Додаткової угоди до Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5%. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому пунктами 6.1, 8.4 цього Договору» (т. 1 а.с. 10).

Пунктом 2 указаної Додаткової угоди визначено, що вона є невід`ємною частиною кредитного договору, набуває чинності з моменту підписання її сторонами та діє до повного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.

Додаткова угода підписана ОСОБА_4

09.01.2008 між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_1 (Поручитель) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладений договір поруки №2005/0108/45-001-Р-01 (фізична особа за фізичну особу), згідно умов якого Поручитель зобов`язалася перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з Договором кредиту, у сумі 72118 доларів США, строком до 09 січня 2028 року, з процентною ставкою 12,5% річних за їх використання (Основне зобов`язання). Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов Основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з Основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими Основним зобов`язанням. У разі невиконання Позичальником умов Основного зобов`язання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення Позичальником коштів, наданих в межах Основного зобов`язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом 3 банківських днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених Основним зобов`язанням, і надісланою Банком за адресою, зазначеною у реквізитах Поручителя в цьому Договорі, або повідомлених Поручителем згідно пункту 9 договору. Поручитель зобов`язується виконати Основне зобов`язання у разі настання випадків зміни строків виконання зобов`язань по Основному зобов`язанню, передбачених Основним зобов`язанням. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони, керуючись умовами частини 4 статті 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх обов`язків, передбачених Основним зобов`язанням. Сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов`язань за цим договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до Основного зобов`язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим договором, погоджуються між Позичальником та Банком самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни. Поручитель підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Договору кредиту та повністю погоджується з цими умовами. Цей договір є забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника перед Банком. Договір поруки складений у 3 примірниках, що мають однакову юридичну силу і зберігаються по одному примірнику у кожної із сторін. Сторони цього договору погодили, що з його укладанням вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору (т. 1 а.с. 21).

Указаний договір поруки підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , представником банку, з проставленням печатки банку. Також ОСОБА_1 , ОСОБА_4 підписана кожна сторінка договору поруки.

ОСОБА_4 надав свою згоду на укладання його дружиною ОСОБА_1 договору поруки у якості забезпечення зобов`язань по Договору кредиту на умовах, передбачених цим договором, з умовами якого він ознайомлений. Вказане засвідчене підписом ОСОБА_4 з зазначенням дати 09.01.2008.

28.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (Банк), яке виступило правонаступником ВАТ «Сведбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» (далі ТОВ «ФК Вектор Плюс») (Фактор) укладений договір факторингу №15, згідно умов якого Банк відповід відступив Фактору свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників, право па вимогу якої належить Банку на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Банку набув Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передав Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором. Після переходу Прав Вимоги Заборгованості до Фактору, останній має право нараховувати в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. З моменту відступлення Банком Фактору Прав Вимоги Заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути у майбутньому, у зв`язку із нарахуванням Фактором, в якості нового кредитора, процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів по відношенню до боржників, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Сторони домовились, що у розрахункову дату одночасно з відступленням Права Вимоги Заборгованості згідно з цим договором, Банк відступає Фактору права за договорами забезпечення, на підставі договорів про відступлення Права Вимоги за договорами забезпечення, проекти яких викладені у додатку №9 до цього договору, що підлягають укладенню сторонами в розрахункову дату. Сторони цим підтвердили, що в силу укладення цього договору вони не мають намір припиняти (розривати) будь-який договір поруки, укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань боржників перед Банком за кредитами, Право Вимоги Заборгованості за якими відступається згідно умов цього договору, та погодились, що Права Вимоги за такими договорами поруки переходять від Банку до Фактора одночасно з переходом Прав Вимог Заборгованості на підставі цього договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору відступлення прав вимог за договорами поруки (т. 1, а.с. 24-37).

Пунктом 1.1 указаного договору факторингу №15 визначено, що правами вимоги є права грошової вимоги Банку щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли, а також ті, які можуть виникнути у майбутньому, на підставі кредитних договорів та підтверджуються документацією.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК Вектор Плюс» (Клієнт) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого Клієнт відповідно до умов даного договору відступив Фактору свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набув Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передав Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Після переходу Прав Вимоги Заборгованості до Фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. 3 моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути у майбутньому, у зв`язку із нарахуванням Фактором, в якості нового кредитора, процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Сторони домовились, що одночасно з відступленням Права Вимоги Заборгованості згідно з цим договором, Клієнт передає Фактору права за договорами забезпечення, на підставі договорів про передачу Права Вимоги за договорами забезпечення, що підлягають укладенню сторонами в дату укладення цього договору. Сторони цим підтвердили, що в силу укладення цього договору вони не мають намір припиняти (розривати) будь-який договір поруки, укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань боржників за заборгованостями, Права Вимоги та якими відступаються згідно умов цього договору, та погодились, що права за такими договорами поруки переходять від Клієнта Фактору одночасно з переходом Прав Вимоги на підставі цього договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору передачі прав вимог за договорами поруки. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Сторони на день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованості, за формою, встановленою в Додатку №2 до цього договору. Реєстр Заборгованості Боржників надається Фактору в двох оригіналах, а також в електронному вигляді, за формою, що буде визначена сторонами окремо, про що сторони підписують Акт прийому-передачі, що є Додатком №5 цього Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Договорами Забезпечення відбувається у момент укладення договору(ів) шодо передачі Права Вимоги за договорами забезпечення у дату відступлення (т. 1 а.с. 38-46).

Пунктом 10.1 вказаного договору визначено, що він набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє до повного його виконання сторонами. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками сторін.

Договір факторингу підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, і підписи скріплені печатками сторін.

28.11.2012 Банк: АТ «Сведбанк» (публічне) та Фактор: ТОВ «ФК Вектор Плюс» уклали Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей Боржників за Договором про надання факторингу №15 від 28.11.2012 про те, що на виконання пунктів 2.3, 3.1 Договору факторингу №15, укладеного між Банком та Фактором 28.11.2012, Банк передав, а Фактор прийняв Реєстр Заборгованостей Боржників від 28.11.2012, після чого за умови настання розрахункової дати від Банка до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованостей від Боржників і Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Реєстр Заборгованостей Боржників передало Фактору в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу №15 від 28.11.2012, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру Фактор не має (т. 1, а.с. 49).

Згідно повідомлення №447-юр від 02.10.2013, 28.11.2012 ТОВ «ФК Вектор Плюс» здійснило розрахунок з ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі та в порядку, встановленими умовами договору факторингу №15 (т. 1, а.с. 52).

Згідно повідомлення №448-юр від 02.10.2013, 28.11.2012 ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснило розрахунок з ТОВ «ФК Вектор Плюс» у повному обсязі та в порядку, встановленими умовами договору факторингу (т. 1, а.с. 53).

Згідно реєстру заборгованостей боржників ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло, зокрема, права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором №2005/0108/45-001 від 09.01.2008 (т. 1 а.с. 66-68).

22.08.2014 за вих.№ШВ/Д/13 ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушень, яким повідомило ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за Договором кредиту. Також товариство повідомило, що умови указаного кредитного договору ОСОБА_4 не виконуються, неодноразові звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» з питань виконання зобов`язань з виплати кредиту проігноровані, питання реструктуризації не вирішено; станом на 09.07.2014 загальна сума заборгованості становить 207749,91 доларів США (2421975,45 грн.). На підставі викладеного і умов Договору кредиту ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагало від Позичальника у строк 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту її відправлення, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції (т. 1 а.с. 70).

Надіслання вказаної вимоги адресатам підтверджується списком №78 від 27.08.2014 відправки рекомендованої кореспонденції ВПЗ Чернігів (т. 1 а.с. 71), а також списком №6536 згрупованих поштових відправлень (т. 1 а.с. 72).

Невиконання ОСОБА_4 обов`язку повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування коштами, сплатити пеню підтверджується наданим ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунком заборгованості (т.1 а.с. 69) та в цілому не заперечується ОСОБА_1 . Згідно з указаним розрахунком заборгованості станом на 09.07.2014 заборгованість ОСОБА_4 за Договором кредиту склала 207749,91 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2014 становило 2421975,45 грн., і складалася з заборгованості: за кредитом 70953,11 доларів США (827180,58 грн.), по відсотках 52945,93 доларів США (617250,53 грн.), по пені 83850,87 доларів США (977544,34 грн.). При цьому, заборгованість по пені за останній календарний рік становить 17401,23 доларів США (202665,80 грн.) (т. 1 а.с. 69).

Відповідно до вимог статті 546 Цивільного кодексу (надалі ЦК) України порука є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень частин 1, 4 статті 559 ЦК України у редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

З аналізу частини 4 статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З матеріалів справи вбачається, що обсяг зобов`язання за Договором кредиту після підписання ОСОБА_1 договору поруки 09.01.2008 із підписанням додаткових угод до Договору поруки 15.02.2008 і 15.01.2009 не змінювався. Так згідно з анкетою-заявою ОСОБА_4 від 26.12.2007 про отримання кредиту, яку підписала й ОСОБА_1 , відсоткова ставка була зазначена в розмірі 12,5% (т. 1 а.с. 12, 16-18).

Пунктом 1.3 Договору кредиту, на укладення якого її чоловіком надала згоду ОСОБА_1 , засвідчивши своїм підписом, що з умовами договору вона ознайомлена, визначено, що ОСОБА_4 зобов`язався сплатити Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Додатковими угодами до Договору кредиту розмір процентної ставки не змінювався вона залишилась у розмірі 12,5%.

Доказів, які б свідчили про зміну процентної ставки за Договором кредиту за результатами укладених ОСОБА_4 з банком додаткових угод, апелянтом не надано. Тому твердження ОСОБА_1 про припинення договору поруки у зв`язку з внесенням змін та доповнень до Договору кредиту, які не погоджувались з поручителем, не знайшли свого підтвердження в ході перегляду справи Харківським апеляційним судом.

Крім того, безпідставним є посилання ОСОБА_1 як на підставу припинення поруки за договором поруки від 09.01.2008 на момент винесення судового рішення на закінчення строку його дії.

Пунктом 1.1 Договору кредиту, на укладення якого її чоловіком надала згоду ОСОБА_1 , засвідчивши своїм підписом, що з умовами договору вона ознайомлена, указаний договір укладено на строк по 9 січня 2028 року включно.

Згідно з пунктом 1 договору поруки №2005/0108/45-001-Р-01 від 09.01.2008, укладеного між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_1 (Поручитель) та ОСОБА_4 (Позичальник) Поручитель зобов`язалась перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з Договором кредиту у сумі 72118 доларів США, строком до 09 січня 2028 року, з процентною ставкою 12,5% річних за їх використання.

Пунктом 10 указаного договору поруки встановлено, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне погашення Позичальником або Поручителем своїх обов`язків, передбачених кредитним договором.

22.08.2014 ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушень, згідно якого умови кредитного договору ОСОБА_5 не виконуються. Тому ТОВ вимагало у строк 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту її відправлення, достроково повернути заборгованість за кредитом в розмірі 207749,91 доларів США (2421975,45 грн.).

На виконання вимог пункту 4 договору поруки від 09.01.2008 ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_1 27.08.2014 повідомлення про дострокове повернення кредитних коштів за адресою, вказаною поручителем у договорі, тому вказане повідомлення вважається врученим ОСОБА_1 ..

В зв`язку з невиконанням указаної вимоги позивач звернувся до суду 26.09.2014, тобто у строк дії договору поруки.

Апелянтом не надано доказів на підтвердження припинення дії договору поруки на момент звернення позивача до суду.

Разом з тим, з аналізу положень ч.4 ст. 559 ЦК України вбачається, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Оскільки умовами Договору кредиту був визначений обов`язок ОСОБА_4 повертати позичені кошти та сплачувати проценти щомісяця, з позовом до поручителя ОСОБА_1 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося 26.09.2014, ТОВ «Кредитні ініціативи» втратило право вимагати у ОСОБА_1 солідарно повернути з ОСОБА_4 будь-які кошти, що мали бути сплачені до 26.03.2014 (більше ніж за шість місяців до звернення до суду).

При цьому 27.08.2014 ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів за Договором кредиту, чим змінило строк виконання основного зобов`язання та втратило право нараховувати проценти за користування кредитними коштами і пеню.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 598 та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з положеннями ЦК України мають різний зміст. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України).

Відтак закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України, згідно з частиною 1 якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (ця правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловила правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки у направленій 27.08.2014 досудовій вимозі ТОВ «Кредитні ініціативи» просило боржника та поручителя повернути як прострочену заборгованість за Договором кредиту, так і сплатити кошти, строк виплати яких ще не настав, з огляду на припинення поруки ОСОБА_1 за всіма зобов`язаннями, що виникли до 26.03.2014, з поручителя ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» належить стягнути заборгованість за тілом кредиту, процентам та пенею за період з 26.03.2014 по 27.08.2014 та тіло кредиту, строк виплати якого ще не настав.

Обраховуючи вказані вище суми, колегія суддів не може повною мірою погодитися з розрахунком, наданим ТОВ «Кредитні ініціативи» разом з позовною заявою (т.1 а.с. 69).

Як убачається з укладеного ОСОБА_4 . Договору кредиту, він отримав у кредит 72 118 доларів США, повернення яких та сплату процентів за користування якими зобов`язався здійснювати ануїтетними платежами по 819, 36 доларів США щомісяця. Кошти отримані на 240 місяців.

Отже, з указаних 819,36 доларів США 300,49 доларів США щомісяця (72118 доларів США / 240 місяців) це сплата заборгованості за тілом кредиту, 518,87 доларів США проценти за користування кредитними коштами (819,36 доларів США 300,49 доларів США).

З наданого позивачем розрахунку (т.1 а.с. 69) вбачається, що для визначення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами ТОВ «Кредитні ініціативи» використовує суму 798,22 долари США щомісяця.

Розділом 6 Договору кредиту встановлені права банку. Згідно пунктів 6.1-6.3 Сторони досягли згоди вважати факт настання наступних подій, що не залежать від волі сторін договору, і які мають безпосередній вплив на вартість ресурсів банку, істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при визначенні розміру процентної ставки при укладанні цього договору: зміна економічних умов та вартості ресурсів на ринку позикового капіталу; зміна діючого законодавства, внесення змін до нормативних актів НБУ, зміна кредитної політики НБУ. При настанні однієї з зазначених вище обставин сторони досягли взаємної згоди без укладання будь-якої додаткової угоди (правочину) до цього договору встановити наступний порядок змін умов договору з відповідною зміною зобов`язань Позичальника та прав банку за цим договором щодо розміру процентної ставки або терміну виконання Позичальником зобов`язань за цим договором. Про зміну процентної ставки банк повідомляє Позичальника шляхом направлення листа з повідомленням про вручення за 30 календарних днів до вступу в дію зміненої процентної ставки. Зміни до договору набувають чинності, а нова процентна ставка починає діяти з 31-го дня після відправлення банком повідомлення відповідно до цього підпункту пункту 6.1 п. 6 цього договору. Протягом зазначеного в підпункті 6.1.1 пункту 6.1 цього договору строку Позичальник має право подати до Банку письмове заперечення щодо нового розміру процентної ставки. При наявності таких заперечень, строк виконання Позичальником своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним та сплаті комісій за взаємного згодою сторін, вважається таким, що настав, на день звернення Позичальника до банку із зазначеними запереченнями. Факт звернення Позичальника до банку підтверджується поставленням відбитку штампу Банком із зазначенням номера та дати реєстрації заперечення Позичальника. У випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним та сплаті комісій, у строки, змінені за згодою сторін цим підпунктом 6.1.2 пункту 6.1 цього договору, банк має право вимагати виконання таких зобов`язань у порядку, передбаченому пунктом 9.1. цього договору. Банк має право одержати відшкодування з будь-якого іншого майна Позичальника, що не виступає предметом застави за цим договором; стягувати плату за надані послуги, пов`язані з оформленням і видачею кредиту відповідно до тарифів банку.

Даних про те, що Банк або сам позивач повідомляв позичальника про збільшення процентної ставки в установленому Договором кредиту порядку, у матеріалах справи немає. Тому немає і підстав використовувати підвищену відсоткову ставку для визначення розміру заборгованості за процентами.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» належить стягнути 1 802,94 доларів США (300,49*6) простроченої заборгованості за тілом кредиту, 3 113,22 доларів США (518,87*6) простроченої заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, 48 078,4 доларів США заборгованості за тілом кредиту, строк сплати якої на час пред`явлення досудової вимоги ще не настав (300,49*160 місяців).

Обрахований позивачем розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 за період з 26.03.2014 по 26.09.2014 складає 7 082,09 доларів США, що значно перевищує розмір заборгованості, на яку вони нараховані за вказаний період.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та пункту четвертого частини п`ятої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Тому суд уважає, що розмір неустойки, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає зменшенню до 4 916,16 доларів США (1802,94+3113,22).

ТОВ «Кредитні ініціативи» у позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість у гривні за курсом станом на 09.07.2014. Колегія суддів не може вийти за межі позовних вимог та стягнути заборгованість у доларах, тому викладені вище суми заборгованості підлягають стягненню з ОСОБА_1 у гривневому еквіваленті станом на 09.07.2014.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково. Заочне рішення суду від 19.06.2015 підлягає зміні в частині розміру суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 в солідарному порядку з ОСОБА_1 правонаступниками якого є неповнолітні діти. На користь ТОВ «Кредитні ініціативи» належить стягнути заборгованість за Договором кредиту в розмірі 675 128 грн 96 коп., з яких 581 521 грн 65 коп заборгованість за тілом кредиту, 36 294 грн 23 коп. заборгованість за процентами за користування коштами, 57 313 грн 08 коп. заборгованість за пенею. В іншій частині у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 як поручителя слід відмовити.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 158 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

В частині 1 статті 76 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No.2), №38789/04, §23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, №43330/09, §25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду в суді першої інстанції відсутні, оскільки копія ухвали про відкриття провадження по справі, надіслана на адресу ОСОБА_1 , повернулась до суду без вручення адресату (т. 1, а.с. 85). Судові повістки, направлені на адресу ОСОБА_1 з повідомленнями про призначення судового засідання на 26.01.2015, 10.02.2015, 17.03.2015, 17.04.2015, повернулась до суду без вручення адресату, з відміткою про закінчення терміну зберігання (т. 1, а.с. 88, 94, 97, 102). Відомостей про направлення ОСОБА_1 судової повістки про виклик до судового засідання, призначеного на 19.06.2015, матеріали справи не містять. Направлена на адресу ОСОБА_1 копія судового рішення також не була вручена адресату та повернулась до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання (т. 1, а.с. 113).

Та обставина, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у судовому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року № 14-59цс18, згідно з яким Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків щодо неможливості вирішення апеляційним судом заяви про застосування позовної давності, яка подана особою, що не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції. У справі було ухвалене заочне рішення, у заяві про перегляд заочного рішення відповідач просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2019 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Тому заявлене в апеляційній скарзі клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності підлягає врахуванню при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Однак підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу строків позовної давності в Харківського апеляційного суду немає, оскільки пред`являючи вимогу до ОСОБА_1 як поручителя, ТОВ «Кредитні ініціативи» строк позовної давності не пропустило. А подана в інтересах неповнолітніх заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності не підлягає розгляду, оскільки ОСОБА_4 за життя рішення суду не оскаржив.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів уважає, що надавати оцінку іншим доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , враховуючи викладене вище, потреби немає.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовною заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» сплатило 3654 грн судового збору (т.1 а.с. 4). Позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволені судом на 40,98 процентів. Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» належить стягнути не 1827 грн судового збору, а 1 497 грн 41 коп.

ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила 5421 грн судового збору (т.1 а.с. 156, 171). Апеляційна скарга визнана обґрунтованою на 59,02%. Тому з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 3 199 грн 47 коп. судового збору.

Керуючись статтями 367, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2015 року змінити в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 у солідарному обов`язку з ОСОБА_4 , правонаступником якого є неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 2005/0108/45-001 від 9 січня 2008 року в розмірі 675 128 (шістсот сімдесят п`ять тисяч сто двадцять вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, з яких 581 521 (п`ятсот вісімдесят одна тисяча п`ятсот двадцять одна) гривня 65 (шістдесят п`ять) копійок заборгованість за тілом кредиту, 36 294 (тридцять шість тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 23 (двадцять три) копійки заборгованість за процентами за користування кредитом, 57 313 (п`ятдесят сім тисяч триста тринадцять) гривень 08 (вісім) копійок заборгованість за пенею.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 як поручителя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 1 497 (одну тисячу чотириста дев`яносто сім) гривень 41 (сорок одну) копійку судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 3 199 (три тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 47 (сорок сім) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 лютого 2022 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук