Головуючий суддя в судді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/352/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Козіної С.М.,

секретаря - Проценко Ю.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 16 вересня 2021 року Ржищівським міським судом Київської області ухвалено вирок у кримінальній справі № 374/10/21, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Згідно матеріалів даного кримінального провадження та фактичних обставин справи встановлено, що 29 вересня 2020 року близько 21 години 15 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем ОПЕЛЬ ВЕКТРА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ-Ржищів в напрямку центра міста, на відстані 2 м від в`їзду в місто Ржищів, Київської області, порушуючи вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3б, 2.9, 12.2, 12.9 ПДР, не врахував дорожню обстановку, маючи технічну можливість попередити зіткнення, шляхом дотримання вищевказаних пунктів ПДРУкраїни, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що прямує від центра м. Ржищева, перетнувши суцільну смугу дорожньої розмітки (1.1) та допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався по зазначеній вище автомобільній дорозі в напрямку від центра м. Ржищів, Київської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано збитків власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля ОПЕЛЬ ВЕКТРА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимог пунктів п. 1.3, п.1.5, п.2.3 «б», п.2.9, п.12.1, п.12.2 та порушуючи вимоги п.12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді вказаних вище збитків.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був.

Згідно частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Це також підкреслено пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Це стосується не лише пошкоджень транспортних засобів під час ДТП, а будь якої шкоди, якщо інше не передбачене спеціальними законами або спеціальними нормами законів.

Так як цивільно-правова відповідальність відповідача, яка пов`язана з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля марки ОПЕЛЬ ВЕКТРА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться під захистом ПРАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно укладеного між ними договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № ЕР-200781159 АМ/1285036, то згідно вимог ч. 1 ст. 999 ЦК України, п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - «Закону») за шкоду, завдану майну позивача за наслідками ДТП, що трапилась 29 вересня 2020 року, Страхова Компанія сплатила останньому страхове відшкодування в розмірі 117 000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту складає 276 417,63 грн., а ринкова вартість Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску, станом на 29 вересня 2020 року складає 190 850,08 грн.

Згідно з ст. 22, ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188, ст. 1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пр. № 14-178цс18), позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 01.06.2016 у справі № 6-927цс16).

А оскільки згідно п. 30.1, 30.2 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт транспортного засобу позивача є економічно необґрунтованим, то розмір матеріальних збитків, що має сплатити відповідач обчислюється як різниця реальної вартості втраченого майна (ринкової вартості пошкодженого автомобіля, що не підлягає відновленню) та розміром страхових виплат: 190 850,08 грн. - 117 000,00 грн. = 73 850,08 грн. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля позивач втратив роботу на посаді водія відповідно до трудового договору № 14 від 01 лютого 2017 року, укладеного між останнім та ФОП ОСОБА_5 , де позивач працював перевізником на своєму автомобілі.

Розмір упущеної вигоди внаслідок втрати позивачем роботи, яка також підлягає відшкодуванню в порядку ст. 22 ЦК України, становить 56 679,96 грн., виходячи з розрахунку: 4 723,33 грн. (розмір середньомісячної заробітної плати позивача Х 12 повних місяців (починаючи з дня звільнення 02.11.2020 по даний час).

Отже, загальний розмір завданих відповідачем матеріальних збитків складає: 73 850,08 грн. невідшкодованих матеріальних збитків + 56 679,96 грн. упущеної вигоди = 130 530,04 грн.

Крім завданих відповідачем матеріальних збитків, позивачем також завдана і моральна шкода.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 цієї Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Завдана моральна шкода позивачу полягає у негативних наслідках в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення кримінального правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків він відносить найперше те, що з вини відповідача втратив роботу і вже більше року не працює та знаходиться в постійних пошуках роботи. До даної дорожньо-транспортної пригоди використовував свій автомобіль для роботи як джерело доходу його сім`ї та для інших наших потреб. Той факт, що позивач на сьогодні не може матеріально забезпечувати свою сім`ю викликає у нього постійний нервовий стрес. Також його весь час з моменту ДТП переслідують негативні емоції, пов`язані зі страхом за своє життя та здоров`я під час ДТП, а також через пошкодження його майна - автомобіля, необхідністю його ремонту. У зв`язку з тим, що його автомобіль відновленню не підлягає, я до цього часу не може відновити свій нормальний душевний стан. До того ж, відмова відповідача на його пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Позивачу потрібен був час для поїздок до страхової компанії ПРАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», де була застрахована цивільна відповідальність відповідача. До негативних наслідків позивач також відносить численні поїздки до міста Київ в пошуках роботи, яку він не може до цього часу знайти через вже немолодий вік. Більше року він нервує з приводу поновлення порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. Тривалий час він не мав змоги спокійно спати, мав пригнічений стан, внаслідок чого почав до усього нервово відноситися. Отриманий ним внаслідок ДТП стрес суттєво вплинув на відносини у сім`ї, а саме - його роздратованість при спілкуванні з дружиною та дітьми, що часто призводило до сварок та інших негативних наслідків.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 23 ЦК України свою (моральну шкоду) позивач оцінює у розмірі тринадцяти прожиткових мінімумів, встановлених на момент ДТП: 2118,00 гривень Х 13 місяців = 27 534,00 гривень.

Таким чином, за наслідками ДТП з відповідача підлягають стягненню в порядку статті 1194 ЦК України відшкодування за майнову шкоду в розмірі 130 530,04 грн., а також за спричинену моральну шкоду у розмірі 27 534,00 грн., всього кошти в сумі 158 064,04 грн.

Оскільки, в порушення зазначених вище вимог закону, відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, позивач вимушений захищати свої права у судовому порядку.

В позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь кошти в розмірі 130 530,04 грн. матеріальних збитків, з них - 73 850,08 грн. прямих матеріальних збитків та 56 679,96 гри. упущеної вигоди, а також 27 534,00 грн. у якості грошового еквіваленту завданої моральної шкоди, всього кошти в розмірі 158 064,04 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що відшкодування виплачене страховою компанією. Відповідач відзив, в якому було б викладено заперечення проти позову, не подав, копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримала 22 грудня 2021 року, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено з матеріалів справи, 29 вересня 2020 року близько 21 години 15 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем ОПЕЛЬ ВЕКТРА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ-Ржищів в напрямку центра міста, на відстані 2 м від в`їзду в місто Ржищів, Київської області, порушуючи вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3б, 2.9, 12.2, 12.9 ПДР, не врахував дорожню обстановку, маючи технічну можливість попередити зіткнення, шляхом дотримання вищевказаних пунктів ПДРУкраїни, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що прямує від центра м. Ржищева, перетнувши суцільну смугу дорожньої розмітки (1.1) та допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався по зазначеній вище автомобільній дорозі в напрямку від центра м. Ржищів, Київської області. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано збитків власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску.

Вироком Ржищівського міського суду Київської області від 16 вересня 2021 року Ржищівським міським судом Київської області ОСОБА_3 буловизнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. (а.с. 10-13).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 21-0436070 від 13 липня 2021 року (а.с. 19-21), вартість відновлювального ремонту складає 276 417,63 грн., а згідно розрахунку ринкової вартості КТЗ від 13 липня 2021 року (а.с. 22), ринкова вартість Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску, станом на 29 вересня 2020 року складає 190 850,08 грн.

Те що позивач є особою, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, та він має право на їх відшкодування, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15), довіреність від 4 червня 2021 року (а.с. 17) та довіреність від 21 грудня 2015 року (а.с. 16).

Частиною 1 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права.

Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача, щодо необхідності відшкодування завданої шкоди лише страховою компанією, оскільки у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю реальної вартості втраченого майна (ринкової вартості пошкодженого автомобіля, що не підлягає відновленню) та розміром страхових виплат: 190 850,08 грн. - 117 000,00 грн. = 73 850,08 грн.., що підтверджуються ремонтною калькуляцією № 21-0436070 від 13 липня 2021 року (а.с. 19-21), розрахунком ринкової вартості КТЗ від 13 липня 2021 року (а.с. 22) та випискою по надходженням по картці позивача від 19 жовтня 2021 року (а.с. 22(зворот)).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК збитками, що були завдані внаслідок упущеної вигоди, є такі збитки, які могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Системне тлумачення вказаної норми цивільного законодавства свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, однак зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують те, що він міг і повинен був отримати відповідні доходи і лише неправомірні дії відповідача стали підставою, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що до дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача і що сталась з вини відповідача, позивач мав постійний заробіток за місцем роботи і який він втратив, що підтверджується письмовими доказами по справі: наказ № 15 від 01 лютого 2017 року про прийняття на роботу (а.с. 23), трудовим договором № 14 від 01 лютого 2017 року (а.с. 24), довідкою про доходи № 36 від 03 листопада 2021 року (а.с. 25), наказом № 76/20 від 02 листопада 2020 року (а.с. 26).

Протягом всього часу з моменту ДТП і до сьогодні, позивач не зміг влаштуватись на роботу через похилий вік, не здійснював будь-яку підприємницьку діяльність і тому дійсно зазнав збитків у вигляді неотриманого доходу (упущеної вигоди).

Ніяких обставин, які б спростовували твердження позивача про неотримання ним доходу саме внаслідок пошкодження його автомобіля внаслідок ДТП, і вказані позивачем доводи та обставини не спростовані, більш того - доведені сукупністю поданих позивачем на підтвердження цього доказів.

Той факт, що автомобіль позивача пошкоджено і не підлягає відновленню і внаслідок цього позивач неотримав доходи, які могли бути реально отримані, підтверджено вищезазначеним належними та допустимими доказами. Відповідач не спростував дані обставини.

Одним з різновидів збитку є упущена вигода , яка уявляє собою неотриманий обґрунтовано очікуваний і запланований прибуток, який би особа отримала у разі, якби не виникли певні обставини, від неї незалежні. У даному випадку такою обставиною є ДТП і пошкодження в ній автомобіля, на якому мали б здійснюватись заплановані і обумовлені договором оплатні перевезення.

Таким чином, позивач має право на отримання упущеної вигоди в розмірі 56 679,96 грн., виходячи з розрахунку: 4 723,33 грн. (розмір середньомісячної заробітної плати позивача Х 12 повних місяців (починаючи з дня звільнення 02 листопада 2020 року по даний час).

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, до суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Безумовно, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу ОСОБА_1 зазнав душевних страждань та переживань. Крім того, тривалий час він був позбавлений можливості користуватись власним транспортним засобом. Ці обставини свідчать про те, що позивачу заподіяна моральна шкода.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань. А тому, виходячи із засад співрозмірності, справедливості та розумності суд вважає за необхідне і достатнє стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. Саме такий розмір морального відшкодування суд вважає достатнім для відновлення порушеного нематеріального права ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 22, 23, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальні збитки у розмірі 130 530 (сто тридцять тисяч п`ятсот тридцять) гивень 04 коп., з них: 73 850 (сімдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 08 коп. прямих матеріальних збитків та 56 679 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 96 коп. упущеної вигоди.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 405 (одна тисяча чотириста п`ять) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 лютого 2022 року.

Суддя