Справа № 350/1055/14-ц
Номер провадження 4-с/350/3/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), -

у с т а н о в и в:

До Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Галицького відділ державної виконавчої служби у м.Львові, у якій вона просить зобов`язати державного виконавця виконати ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021 шляхом винесення постанови у виконавчому провадженні 49494811, де сторону стягувачем встановити ТОВ «Укрфінстандарт».

Свої вимоги мотивувала тим, що 05 листопада 2021 року ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (справа №350/1055/14-ц) замінено кредитора у виконавчому провадженні, де стягувачем визнано ТОВ «ФК «Укрфінстандарт». При цьому оскаржуваний суб`єкт надалі виявляє бездіяльність та зобов`язує її працедавця списувати кошти на користь ПАТ «Укрсиббанк», який по суті починаючи з 23 квітня 2019 року на ці кошти не заслуговує. Також у виконавчому провадженні № 49494811 на виконання ухвали суду досі не замінено сторону-стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

У судове засідання учасники справи не прибули, тому суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що узгоджується з вимогами ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як визначено в ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч.1ст.81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 ЦПК України. Відповідно до ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що скаржниця просить зобов`язати державного виконавця виконати ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021, оскільки у виконавчому провадженні № 49494811 на виконання ухвали суду досі не замінено сторону-стягувача на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

Разом з тим, з матеріалів скарги, якими скаржниця обгрунтовує свої доводи, зокрема відповіді виконуючого обов`язків начальника відділу Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що 19.11.2021 на адресу відділу надійшло клопотання боржника ОСОБА_1 про виконання ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021. До даного клопотання боржником долучено роздруківку відповідної ухвали із Єдиного державного реєстру судових рішень, за якою неможливо встановити сторони судового процесу.

Окрім цього, станом на 06.12.2021 сторонами виконавчого провадження не подано відповідної заяви про заміну вибулої сторони виконавчого провадження із доданими до неї належним підтвердженням.

Як передбачено ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч.1 п.1 ст.26 Закону України про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Наданими скаржницею на підтвердження своїх вимог доказів установлено, що вона належним чином не звернула ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021 про заміну стягувача у виконавчому провадженні №49494811, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» для виконання, оскільки, як підтверджено листом державного виконавця від 06.12.2021 скаржниця надала державному виконавцю роздруківку ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021 із Єдиного державного реєстру судових рішень за якою виконавець не має можливості встановити сторін відповідної справи, а жодна із сторін виконавчого провадження не зверталася із відповідною заявою про заміну вибулої сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на зазначене, в діях виконавця не вбачається порушення прав, свобод чи законних інтересів скаржниці.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про підставність поданої скарги ОСОБА_1 суду не надала, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Галицького відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Бейко