Справа № 606/1794/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 1 член: ОСОБА_2 , головою якого був ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів позивачу ОСОБА_4 належний йому на праві власності житловий будинок та все належне йому майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі і на належну частку житлового будинку, яку прийняв його син ОСОБА_4 в установленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, в тому числі і на належну частку житлового будинку, яку прийняла позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, однак не може оформити спадкові права у з"язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з"явилися, однак надли до суду заяви згідно яких просять справу слдухати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 05.08.2021 року №09-04/12-193, про те що господарство по АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного двору та стном на 15.04.1991 року, членами якого є: голова двору - ОСОБА_3 ; дружина ОСОБА_2 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем Довгенської сільської ради від 24.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №96, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_4 належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 та усе належне йому майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у ТТернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) 06.08.2021 року, актовий запис №7.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі і на належну частку житлового будинку, яку прийняв його син ОСОБА_4 в установленому законом порядку.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 ,яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько вказаний ОСОБА_4 , в графі мати - ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 08.04.2010 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 17.02.2017 року.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну ОСОБА_4 частку житлового будинку.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. від 27.07.2021 року №169/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за законом, у з"язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. від 27.07.2021 року №169/02-31, дружина померлого ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 , син ОСОБА_11 та мати померлого ОСОБА_2 відмовилися від обов"язкової частки у спадщині про що подали відповідні заяви, інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1233ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачаєтьсяз вимогч.1ст.1235ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . А також визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка