Головуючий в І інстанції Ікорська Є. С. Єдиний унікальний номер 263/56/20
Номер провадження 22-ц/804/217/22
Доповідач: Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Зайцевої С. А.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Масенков Сергій Олександрович на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2020 року у справі позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку суброгації шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року позивач ПрАт «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 посилаючись на те, що 24 квітня 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № crР118638Га/14скв. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

01 квітня 2019 року за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами за шкоду майну. У схемі ДТП зазначено, що відповідач надав поліс ОСЦПВ АМ/8463729, однак за даними Моторного транспортного страхового бюро, що є у відкритому доступі, вказаним полісом застраховано транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , тобто це поліс на інший транспортний засіб, оскільки державний номерний знак автомобіля, яким керував ОСОБА_1 є НОМЕР_2 , а номер кузову НОМЕР_4 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2019 року (справа № 266/2022/19) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до п. 26.1 договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підставі повідомлення про подію, письмової заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складає страховик. 08 квітня 2019 року страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 26 795 грн. 55 коп. Пунктом 15 договору визначені умови виплати страхового відшкодування - на базі авторизованої СТО, що згідно з п.26.11.1 означає, що при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнань та матеріалів, ремонтних робіт, що визначається виключно з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі авторизованої СТО. Тобто, умовами укладеного між позивачем та страхувальником договору, передбачена можливість визначення розміру збитків та страхового відшкодування на підставі рахунку СТО. Відновлювальний ремонт об`єкту відповідно до рахунку № С000064484 від 15 квітня 2019 року ТОВ «Автоцентр-Україна» становить 25 862 грн. 40 коп.

Згідно страхового акту від 19 квітня 2019 року № АХА2461717 та платіжного доручення від 22 квітня 2019 року № 554950, позивачем здійснений перерахунок коштів у розмірі 21 012 грн. 98 коп. на розрахунковий рахунок ТОВ «Автоцентр-Україна», на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування.

Відтак, зазначає позивач, до нього перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 21 012 грн. 98 коп., які просив стягнути з ОСОБА_1 разом із судовим збором у розмірі 1 921 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2020 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації у розмірі 21 012 грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2020 року залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Масенков С. О., подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 застрахував свою цивільну відповідальність, на момент настання страхового випадку договір страхування є чинним, що підтверджується наявним в матеріалах справи полісом страхування № АМ/8463729, а також відомостями, занесеними в електронну базу Моторно-транспортного страхового бюро. Отже, висновок суду, що відповідач не застрахував свою цивільну відповідальність є помилковим. Позивач, звертаючись із позовом до ОСОБА_1 не звертався до його страхової компанії «Еталон» та не сповістив про необхідність відшкодування завданої шкоди. ОСОБА_1 є неналежним відповідачем. Вищевказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 04 липня 2018року по справі № 755/18006/15-ц та згідно яких Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015року у справі № 6-2587цс15, на які посилався у заочному рішенні суд.

Позивач не скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № crР118638Га/14скв. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6-13).

08 квітня 2019 року страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 14).

01 квітня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . У схемі ДТП зазначено, що ОСОБА_1 надав поліс ОСЦПВ АМ8463729 СК «Еталон». Згідно даних Моторного транспортного страхового бюро, за цим полісом застраховано транспортний засіб «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 (а.с. 18-22).

Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2019 року по справі № 266/2022/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 23).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» становить 26 795 грн. 55 коп. (а.с. 24-29).

Відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Passat» відповідно до рахунку ТОВ «Автоцентр-Україна» № С000064484 від 15 квітня 2019 року становить 25 862 грн. 40 коп. (а.с. 40).

Згідно страхового акту № АХА2461717 від 19 квітня 2019 року та платіжного доручення від 22 квітня 2019 року № 554950 позивачем перераховані кошти у розмірі 21 012 грн. 98 коп. на розрахунковий рахунок ТОВ «Автоцентр-Україна» на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та виходив з того, що в порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися, виходячи з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога, заявлена позивачем, яку він визначає, у порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» про відшкодування завданої майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 21 012 грн. 98 коп.

Суд першої інстанції, врахувавши, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - ОСЦВП) АМ/8463729, що зазначений у схемі ДТП, не зареєстровано, а за інформацією Моторного транспортного страхового бюро за цим полісом застраховано інший транспортний засіб (номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 ), ніж той, яким керував ОСОБА_1 : номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_4 , задовольнив позов.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 цього Закону, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказано, що «покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

У позовній заяві зазначено та зі схеми місця ДТП вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована у СК Еталон.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі звернення потерпілого до страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей. Проте, відомості щодо звернення ОСОБА_2 до страхової компанії відповідача щодо відшкодування завданої ним шкоди в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, для відшкодування шкоди винною у ДТП особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, необхідно встановити умови того, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний висновок щодо застосування положень статті 29 Закону України № 1961-IV міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 754/5626/19 (провадження № 61-2061св20).

Отже, непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між СК «Еталон» та відповідачем ОСОБА_1 , долученого ним до заяви про перегляд заочного рішення, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно копії полісу № АМ/ 8463729 між відповідачем ОСОБА_1 та СК «Еталон» 01 січня 2019року було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн. Забезпечений транспортний засіб: CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 . Страховий платіж у розмірі 475 грн. 20 коп. сплачено 01 січня 2019 року (а.с. 85).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування», для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

За змістом положень ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. 2. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 29 Закону України «Про страхування».

Договір страхування АМ/8463729 укладений 01 січня 2019 року до настання ДТП 01 квітня 2019 року. Згідно наявної в матеріалах справи копії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вбачається що оспорюваний договір підписаний його сторонами.

Наявність внесення даних про укладений договір - поліс ОСЦПВ АМ/8463729 до централізованої бази МТСБУ стосовно транспортного засобу CHEVROLET AVEO, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_5 , замість транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 номерний знак НОМЕР_2 під час ДТП, відображає порушення СК «Еталон» вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Однак страхувальник не несе відповідальність за порушення страховика та має розраховувати на дію договору в разі внесення ним страхового платежу та отримання письмового полісу із всіма необхідними реквізитами. Таким чином, відсутність внесення полісу страховиком до централізованої бази даних МТСБУ жодним чином не впливає на чинність фактично укладеного договору страхування та вказаний договір був чинним на момент ДТП. Відповідні тези викладені в постанові ВС/КЦС від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідачем ОСОБА_1 додано до заяви про перегляд заочного рішення суду. В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, зокрема, 19 лютого та 11 березня 2020 року, отримання ним копії позовної заяви, ухвали про відкриття провадження, судова кореспонденція повернута з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання, адресат відсутній за вказаною адресою».

Відтак, за відсутності належного повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, причини неподання відповідачем доказів до суду першої інстанції є поважними.

Враховуючи ухвалення рішення суду, внаслідок порушення норм матеріального права, таке рішення, з огляду на обґрунтованість апеляційної скарги, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, наявні підстави для відшкодування відповідачеві за рахунок позивача витрат з оплати судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 921 грн. (а.с. 143 -146).

Керуючись ст. 374, 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Масенков Сергій Олександрович - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2020 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку суброгації шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 судовий збір пов`язаний з оплатою судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2022 року.

Судді В. М. Барков

С. А. Зайцева

Є. Є. Мальцева