КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №761/34735/17 Головуючий у 1 інстанції: Якимець О.І.

Провадження №22-ц/824/473/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

01 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Баховського Михайла Михайловича представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавської Світлани Володимирівни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В., державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В., ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 , співвідповідач ОСОБА_3 , а також треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Кожен співвласник володіє часткою в праві власності на спільне майно і такі частки визначені у дробовому вираженні.

Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 2015 року, державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавською С.В. було зареєстровано право власності на житлове приміщення мансардного поверху, загальною площею 388 кв.м, що розташований у будинку по АДРЕСА_1 .

Житловий будинок по АДРЕСА_1 є власністю кількох осіб, а отже, будь-яке самочинне будівництво, добудова, реконструкція та інші дії з боку одного співвласника, які є неузгодженими з іншими співвласниками є такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.

Будівництво мансардного поверху та отримання його у власність з подальшою реєстрацією прав на нерухоме майно є на думку позивача, по-перше, незаконним, а, по-друге таким, що порушує права інших співвласників.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 стало відомо, що відповідачі по справі зареєстрували на праві власності на користь співвідповідача ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

При цьому, державними реєстраторами були порушені цивільні права та інтереси позивача, норми Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 та інші нормативно-правові акти, оскільки для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, - не поданий договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

З урахуванням наведеного просила суд визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 та приміщення АДРЕСА_7 .

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37170970 від 20 вересня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 ; рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245594 від 25 вересня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер майна 000 зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 ;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36714629 від 21 серпня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_9 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 ;

3) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36714261 від 21 серпня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 ;

4) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36713750 від 21 серпня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_11 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 ;

5) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245842 від 25 вересня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 (а.с. 100-108 т. 1)

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась із клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та збільшила позовні вимоги. Додатково просила припинити право приватної власності ОСОБА_3 : на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та просила визнати зазначені приміщення як допоміжні приміщення загального користування співвласників будинку АДРЕСА_1 на праві сумісної власності. (а.с. 201-203 т. 1)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року об`єднано в одне провадження справу №761/34735/17 за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В., державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності та справу №761/16287/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавської С.В., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Вимоги за вказаним позовом були мотивовані тим, що ОСОБА_2 є співвласником 9/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є власником часток в розмірі 17/100 та 12/100 вказаного будинку.

Інша частина будинку знаходиться у власності терті осіб у різних частках.

За відсутності згоди всіх співвласників, а також з порушенням встановленого порядку ОСОБА_3 здійснив реєстрацію мансарди, про що отримав свідоцтво про право власності.

Так, ОСОБА_3 було надано згоду лише двох співвласників з тринадцяти, інші 8 співвласників надавали свою згоду на реконструкцію мансарди виключно на користь ОСОБА_17 , а решта співвласників ОСОБА_18 , ОСОБА_2 та ОСОБА_12 взагалі не надавали своєї згоди на реконструкцію мансарди, а лише на належне ОСОБА_17 приміщення.

Позивач посилалась на відсутність прийняття об`єкта (мансардного поверху) в експлуатацію та незаконність зведення мансарди, оскільки будинок, частки в якому розподілені між співвласниками, був збудований та введений в експлуатацію без мансарди.

З урахуванням наведеного просила суд: 1) визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно площею 388 кв.м, індексний номер: 51194438, видане 29 грудня 2015 року ОСОБА_3 на житлове приміщення мансардного поверху житлового будинку АДРЕСА_1 ; 2) визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві Тарнавської С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27659839 від 29 грудня 2015 року на житлове приміщення, а саме: мансардний поверх житлового будинку АДРЕСА_1 , та скасувати запис про право власності індексний номер 12836825 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с. 3-14 т. 5)

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником ОСОБА_2 зазначено, що ним було допущено технічну описку в прохальній частині позовної заяви, в якій в дійсності малось на увазі визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно площею 388, кв.м, індексний номер: 51194438, виданого 29 грудня 2015 року ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36713750 від 21 серпня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_11 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36714261 від 21 серпня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36714629 від 21 серпня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_9 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37170970 від 20 вересня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 ; рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245594 від 25 вересня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер майна 000 зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245842 від 25 вересня 2017 року на об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер майна 000, зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_3 .

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно площею 388 кв.м, індексний номер: 51194438, видане 29 грудня 2015 року ОСОБА_3 на житлове приміщення мансардного поверху житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві Тарнавської С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27659839 від 29 грудня 2015 року на житлове приміщення, а саме: мансардний поверх житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про право власності індексний номер 12836825 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції адвокат Баховський М.М. представник ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги правові висновки ВП ВС, що скасування запису про державну реєстрацію права власності є неналежним способом захисту порушеного права.

Зазначає, що позивачі не заявили позовних вимог про визнання прав на нерухоме майно або про стягнення сплачених коштів, вимога про скасування запису про реєстрацію не захищає прав позивачів, а також суперечить останній редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В обґрунтування порушеного права ОСОБА_1 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року апелянт зазначив, що ОСОБА_1 планує поновити себе на посаді в якості державного реєстратора, а тому рішення суду, в якому її дії в якості державного реєстратора визнані неправомірними, порушує її права, так як жодних неправомірних дій вона не вчиняла, законодавство не порушувала.

У судовому засіданні адвокат Баховський М.М. представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Адвокат Савченко В.І. представник третьої особи Васильченко Т.М. заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників процесу, що до можливості розгляду справи у відсутності осіб, які не з'явились, суд встановив, що усі учасники процесу викликались належним чином та відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином. Протокольною ухвалою апеляційний суд постановив розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить переглянути справу в частині, що стосується визнання неправомірними її дій в якості державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ», при цьому просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником 9/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 22 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2348.

ОСОБА_3 є співвласником часток цього житлового будинку, а саме: згідно з договором дарування від 15 вересня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., за реєстровим №2135, є власником 17/100 частин будинку на АДРЕСА_1 , та згідно з договором дарування від 11 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., за реєстровим №3068, є власником 12/100 частин будинку на АДРЕСА_1 .

Треті особи у справі є співвласниками житлового будинку у відповідних частинах, визначених у дробовому вираженні.

26 грудня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавською С.В. за ОСОБА_3 здійснено реєстрацію права власності на житлове приміщення мансардного поверху, загальною площею 388,00 кв.м, що розташоване в будинку на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Підставою реєстрації зазначено свідоцтво про право власності, індексний номер: 51194438, що видане цим же реєстратором 29 грудня 2015 року.

До матеріалів справи долучено заяви, за якими надано згоду на переобладнання (реконструкцію) мансарди двома співвласниками будинку з тринадцяти, вісім співвласників надали свою згоду на переобладнання (реконструкцію) мансарди виключно на користь ОСОБА_17 , а інші троє співвласників ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 ) не надали згоди на реконструкцію мансарди, а лише на належне ОСОБА_17 приміщення.

Доказів того, що ОСОБА_17 , а в подальшому і ОСОБА_3 були власниками мансарди, стороною відповідача суду не надано, як і не надано доказів того, що подарована відповідачу частина будинку містила мансардний поверх.

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві документів дозвільного та/або декларативного характеру, які надають право замовникам будівництва на виконання будівельних робіт, із реконструкції будинку АДРЕСА_1 не видавав та не реєстрував.

21 серпня 2017 року за заявою ОСОБА_3 рішенням державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 000, на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_11 , зареєстровано на правах власності за відповідачем ОСОБА_3

21 серпня 2017 року за заявою ОСОБА_3 рішенням державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 000, на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_10 , зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3

21 серпня 2017 року за заявою ОСОБА_3 рішенням державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 000, на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_9 , зареєстровано на правах власності за відповідачем ОСОБА_3

20 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_3 рішенням державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 000, на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_8 , зареєстровано на правах власності за відповідачем ОСОБА_3 .

У подальшому, 25 вересня 2017 року, за заявою ОСОБА_3 рішенням державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) шляхом поділу раніше зареєстрованої квартири АДРЕСА_12 , було здійснено:

- реєстрацію прав (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 37245594, за відповідачем ОСОБА_3 на нерухоме майно: квартиру за АДРЕСА_8 , зменшивши загальну площу до 221,6 кв.м, житлова площа 64,2 кв.м, присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 22500359;

- реєстрацію прав (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 37245842, за відповідачем ОСОБА_3 на нерухоме майно: новостворене приміщення №5 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 11,6 кв.м, присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 22500632.

Задовольняючи позов суд першої інстанцій керувався тим, що реконструкція мансарди, оформлення на неї прав власності та подальше виділення у окремі квартири як об`єкти нерухомості із реєстрацією прав власності за відповідачем здійснено без отримання згоди усіх співвласників, наявності відповідних домовленостей щодо виділу квартир, із порушенням вимог законодавства.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованого Законом України

від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У ст. 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у ст. 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна.

Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктів власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен співвласник має право вимагати від інших передання йому у володіння та користування конкретної частини спільного майна, що відповідає його частці у праві власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). При цьому право спільної часткової власності, безумовно, не припиняється. Це право може припинитися для співвласника за його волею у разі поділу спільного майна (ст. 367 ЦК України), виділу з нього частки (ст. 364 ЦК України) або шляхом розпорядження співвласником своєю часткою (ст. ст. 361, 362 ЦК України).

Юридична доля поліпшень, зроблених одним із співвласників у спільному майні, підлягає визначенню згідно із положеннями частин третьої-п`ятої статті 357 ЦК України, за змістом яких співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Співвласник наділений правом вимагати збільшення своєї частки за обов`язкової наявності таких чотирьох умов: 1) поліпшення спільного майна не можна відокремити від спільного об`єкта. При цьому мається на увазі не технічна неможливість відокремлення поліпшень від речі, а неможливість відокремлення їх без пошкодження або істотного знецінення речі. Якщо виходити із змісту частини першої статті 187 ЦК України, нерозривний зв`язок поліпшень з річчю має місце у тому випадку, коли відділення поліпшень має наслідком пошкодження або істотне знецінення безпосередньо основної речі, від якої були відокремлені поліпшення, а не самих поліпшень; 2) поліпшення зроблені за кошти цього співвласника, без залучення коштів інших співвласників. Якщо кошти, за рахунок яких були зроблені поліпшення, не належать співвласнику, поліпшення вважатимуться майном, набутим ним без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України); 3) поліпшення були зроблені за згодою всіх інших співвласників; 4) при здійсненні поліпшень було додержано порядок використання спільного майна, тобто загальні засади володіння та користування спільним майном, визначені законом, а також умови володіння та користування спільним майном у відповідності з домовленістю між співвласниками.

У разі якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову) виключно, якщо це не порушує прав інших співвласників.

Частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками або на підставі судового рішення. За відсутності хоча б однієї із наведених умов поліпшення жодним чином не вплине на зміну часток у праві спільної часткової власності.

Правила ч. 3 ст. 357 ЦК України стосуються випадків, коли внаслідок здійснених поліпшень спільного майна співвласник вимагає від інших співвласників збільшення своєї частки у цьому майні. Такі поліпшення повинні стосуватися як частки співвласника, який бажає збільшення його частки, так і іншого (інших) співвласника (співвласників) спільного майна. При цьому обов`язковим для такого збільшення є дотримання співвласником передумов, визначених цією статтею, зокрема таких: поліпшення спільного майна не можна відокремити поліпшення, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Якщо ж поліпшення здійснено тільки у частці одного співвласника шляхом добудови (прибудови) та не стосуються інших часток у спільному майні, то застосовуються положення ч. 4 ст. 357 ЦК України, відповідно до яких не відбувається зміна розміру часток співвласників у спільному майні та не вимагається обов`язкової згоди інших співвласників на таку перебудову за умови, що вона не порушує їхніх прав та здійснена із дотриманням встановленого законом порядку.

У ЦК України встановлюються особливі правила щодо добудови (прибудови), здійсненої одним із співвласників житлового будинку, іншої будівлі або споруди.

Така добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив, за таких умов: 1) добудова (прибудова) зроблена за рахунок лише цього співвласника, а не інших співвласників; 2) добудова (прибудова) здійснена у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для державної реєстрації права на нерухоме майно і набуття права власності на нього (абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України); 3) добудова (прибудова) не порушує прав інших співвласників, наприклад, не створює для них перешкод у користуванні майном, яке вони здійснюють згідно з домовленістю між собою (ч. 2 ст. 358 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції спірний будинок є фактично багатоквартирним будинком, а його співвласниками є власники квартир, які є власниками і всіх його підсобних та нежитлових приміщень.

З огляду на наведене суд дійшов висновків, що приміщення мансарди, а в подальшому і виділені квартири фактично є допоміжними приміщеннями спірного будинку, відносяться до спільної сумісної власності співвласників будинку та можуть експлуатуватись виключно в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

Щодо доводів апелянта стосовно правомірності її дій як державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з п. 56 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивач та треті особи - співвласники будинку договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна з ОСОБА_3 не укладали. Письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно не оформлювалися. Відсутні докази того, що виділені приміщення будинку відповідають розміру частки ОСОБА_3 і погоджені з іншими співвласниками будинку.

Тому доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій реєстратора ОСОБА_1 у цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежний спосіб захисту апеляційний суд зазначає, що оскарження рішень про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на це майно.

Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №587/2331/16-ц (провадження №14-411цс19), відповідно до якого визнання протиправним і скасування рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за іншою особою є захистом прав позивача на це майно від їх порушення особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Відповідно до п. 24 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, §23).

За змістом абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час здійснення державної реєстрації права власності на квартири, а також на час ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення, у разі скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відтак, позивач, звертаючись до суду, обрала спосіб захисту її порушеного права, який узгоджувався зі змістом статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17, де встановлено, що позивач обрала ефективний спосіб захисту (позов про скасування запису), оскільки на момент подачі позову та розгляду справи попередніми інстанціями діяла попередня редакція ст. 26 Закону).

Апеляційний суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанцій ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Баховського Михайла Михайловича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови суду складено 02 лютого 2022 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко