Справа № 297/1648/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого МИХАЙЛИШИН В. М., за участю секретаря Мартинишин О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Попович Шандора Олександровича до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант лайф» про стягнення заборгованості за договором страхування життя та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Попович Ш.О., звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант лайф» про стягнення заборгованості за договором страхування життя № 0001465 від 28.05.2010 року в сумі 28928,53 гривень та моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що 28.05.2010 року позивачем було підписано Заяву укладення договорів страхування життя № 0001465 по програмі «Турбота про майбутнє» (А21) строком на 10 років, тобто до 27.05.2020 року. Представником страхової компанії було видано Поліс страхування життя, де вказано ставку гарантованого інвестиційного доходу 4%. За вказане страхування ОСОБА_1 заплатив 15000,00 гривень, що на той час згідно курсу НБУ становило 1893,93 доларів США. За весь період страхування із ОСОБА_1 не стався жоден страховий випадок, тому виплати від страховика позивач не отримував. Згідно Полісу страхування життя у разі дожиття до закінчення дії договору страхування страхова сума становить 18636,00 гривень. Отже, після закінчення строку дії договору позивач повинен був отримати 26090,40 гривень (18636,00 грн. +(18636*4%*10 років).

Позивачем 22.10.2020 року на адреси, зазначені у Полісі страхування життя, заяви про виплату коштів за вказаним договором страхування життя. При цьому, такі повернулися без вручення. Після закінчення строку договору страхування життя позивач та його дружина неодноразово намагались встановити контакти з представником товариства для отримання інформації про порядок, строки та умови повернення 15000,00 гривень із відповідними нарахуваннями за минулі 10 років. Однак, вирішити вказане питання позивачу не надалось можливим, оскільки не можливо було встановити дійсну адресу відповідача чи контактні дані його представника.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 28928,53 гривні, в тому числі 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Крім цього, позивач просить стягнути 1000,00 гривень моральної шкоди та 4000,00 гривень судових витрат.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 42-43).

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.10.2021 року підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 54-55).

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Попович Ш.О. в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву, в якій просив провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 58, 61).

Представник відповідача ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-ЛАЙФ» в судове засідання безповажно не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Статтею 6 вказаного закону визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Видами добровільного страхування можуть бути страхування життя.

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено поняття страхового випадку, тобто це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що 28.05.2010 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «УСК «ДЖЕНЕРАЛІ ГАРАНТ СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ» () по програмі «Турбота про майбутнє» строком на 10 років було підписано Заяву укладення договорів страхування життя № 0001465, яка є складовою частиною Договору страхування життя - ПОЛІСУ СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ серії ВІ № 0002651. Із вказаної заяви вбачається, що загальний страховий внесок становить 15000,00 гривень. У вказаній заяві обумовлено суму дожиття до закінчення дії Договору страхування, яка становить 18618,14 гривень (а.с. 21-23).

У зв`язку з укладенням договору страхування життя ОСОБА_1 було видано Поліс страхування життя серії ВІ № 0002651, де зазначено строк дії договору з 28.05.2010 року по 27.05.2020 року; розмір страхового внеску 15000,00 гривень; ставка гарантованого інвестиційного доходу 4%; страхова сума у випадку дожиття до закінчення дії Договору страхування становить 18636,00 гривень. Крім цього, у Полісі визначено два страхові випадки, а саме: дожиття до закінчення дії договору страхування та смерть в період дії договору (а.с. 38).

Внесення позивачем ОСОБА_1 суми страхового внеску у розмірі 15000,00 гривень підтверджується копією квитанції № NOMPA50483 від 14.05.2010 року (а.с. 39).

До матеріалів справи також було долучено Правила добровільного страхування життя від 21.12.2007 року, згідно яких обумовлено умови вказаного договору. Зокрема, п. 15.1 розділу 15 визначено, що при настанні страхового випадку «Дожиття» та «Досягнення віку», Страхувальник (його правонаступник або третя особа, визначена умовами страхування) має звернутися до Страховика з письмовою заявою на здійснення страхової виплати та надати документи, перелік яких наведений у цьому пункті (а.с. 14-20).

Судом встановлено, що 22.10.2020 року позивачем ОСОБА_1 надсилались на адресу відповідача заяви про виплату коштів за вказаним договором страхування життя (а.с. 27, 28-31, 32-35, 36-37).

Отже, позивачем ОСОБА_1 дотримано умов договору страхування життя.

Статтею 9 Закону України «Про страхування», визначено наступне.

Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Зазначена у договорі страхування життя величина інвестиційного доходу не повинна перевищувати чотирьох відсотків річних.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Разом з цим, станом на 15.07.2021 року відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а саме не здійснив страхову виплату обумовлену договором страхування, а саме виплату при настанні страхового випадку «дожиття» до закінчення строку дії договору страхування.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено порушення відповідачем виплати грошового зобов`язання, вимога про стягнення 3% річних від простроченої суми є підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 15 та пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 вказаного закону, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом враховано, що позивачу тривалий час не виплачується сума страхової виплати за настання страхового випадку, а саме з 22.10.2020 року, тобто з моменту подання заяви на виплату страхової виплати і, який самостійно здійснював відшукання відповідача. Крім того, вказані обставини спричинили позивачу моральні страждання, що виразилися у його відчутті обманутим та в перебуванні у тривалому стані невизначеності через невиконання відповідачем взятого на себе обов`язку щодо сплати страхової виплати. Тому, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями, які спричинили незручності у його житті та порушило його права на відшкодування страхового випадку.

Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду на користь позивача у розмірі 1000,00 гривень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно висновку постанови Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, до матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання юридичних послуг, згідно якого в п. 4 визначено, що за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар в розмірі 4000,00 гривень від 21.01.2021 року; ордер на надання правової допомоги від 10.03.2021 року; акт про прийняття-передачі за наданих послуг та грошових коштів від 11.02.2021 року, згідно якого підтверджено виплату гонорару в розмірі 4000,00 гривень (а.с. 8, 9, 10).

Крім того, позивачем долучено розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 11.02.2021 року, згідно якого встановлено, що: аналіз законодавства та судової практики відносно предмету та підстав позову загалом по всім позовним вимогам становить 800,00 гривень; підготовка позовної заяви - 2500,00 гривень, усні консультації з питань предмету та підстав позову - 500,00 гривень, виготовлення копій позовної заяви, додатків до неї та належна підготовка (оформлення) їх подачі до суду - 200,00 гривень (а.с. 7).

Враховуючи вищенаведені норми закону та проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача, який є обґрунтованим, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 625, 979 ЦК України,ст.ст. 12, 13,81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 5, 6, 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1, 21 ,22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), в особі представника адвоката Попович Шандора Олександровича (який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) до ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-ЛАЙФ» (м. Київ, вул. Назарівська, 17, приміщення 1, ) про стягнення заборгованості за договором страхування життя та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-ЛАЙФ» в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором страхування життя № 0001465 від 28.05.2010 року в сумі 28928 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 53 копійки.

Стягнути з ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-ЛАЙФ» в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча гривень) 00 копійок.

Стягнути з ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-ЛАЙФ» в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРАНТ-ЛАЙФ» в користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН