Справа № 308/1471/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до наступного висновку.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно п.п.4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до п. а п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення судового збору та інших обов`язкових платежів визначений Постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21.08.2014 № 358.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 916/1220/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Позивач вказує на немайновий характер позову та додає квитанцію про сплату судового збору на суму 992,40 грн, проте в позовній заяві слід вказати ціну позову, яка відповідає фактичній (ринковій) вартості спірного майна на день звернення до суду, надати суду звіт про оцінку об`єкта нерухомого майна про виділ частки в натурі на який заявлено позовну вимогу та оплатити судовий збір як фізична особа.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2481 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України "Про судовий збір"за подання фізичною особою позову майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 992,40 грн. на 2022 рік) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 12 405,00 грн. на 2022 рік).

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому суд звертає увагу на те, що ціна позову повинна відповідати дійсній вартості майна саме на момент пред`явлення позову.

Враховуючи, що на момент пред`явлення позову встановити точну вартість спірного майна, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому, суд враховує, в додатках до позовної заяви позивач посилається на договір про відступлення прав вимоги у розмірі 40988, 50 дол. США, на підставі якого перейшло право власності на квартиру позивача.

Враховуючи наведене вище, те що об`єкт нерухомості вартість якого на час звернення із даним позовом до суду не встановлена, суд вважає за необхідне згідно ч.2 ст. 176 ЦПК України, попередньо визначити розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, суд попередньо визначає розмір судового збору в розмірі 4000,00 грн. та з врахування сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн., та позовних вимог, оскільки ставиться вимога про виділ в натурі часток позивачу та відповідачу, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 3 007,60 гривень.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у Зак. обл/Ужгородська тг/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37975895; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0007493; Кодкласифікації доходів бюджету: 22030101.

Згідно роз`яснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ЦПК України. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При зверненні до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 , просить суд: «Поділити в натурі належні ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , Місце реєстрації та адреса: АДРЕСА_2 належні йому 56/100 частки житлового будинку в складі квартири АДРЕСА_3 та поділити в натурі належні мені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РН ОКПП НОМЕР_2 , мешканцю АДРЕСА_4 частки житлового будинку в складі квартири АДРЕСА_5 .».

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , вказує на те, що він є власником квартири АДРЕСА_6 .

Зазначена квартира була отримана ним у власність за договором про відступлення права вимоги від 04.01.2018 року, № 5, який був укладений між мною та ПАТ «Укрсиббанк», право власності зареєстроване за № 101.

Разом із тим, до матеріалів справи не надано актуального витягу про право власності на вказану квартиру. Так, ОСОБА_1 , у позовній заяві посилається на витяг про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме житлову квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 від 01.10.2018, який ним додано в додатку до позовної заяви.

Згідно наявного в матеріалах позовної заяви витягу про право власності вбачається, що площа належної позивачу квартири становить 60,4 кв. м. загальна площа, 36, 7 кв. м. житлової площі. Разом із тим, на підтвердження доводів позивача про те, що вказана площа є меншою ніж від належної йому або належність йому 44/100 частки будинку до матеріалів позовної заяви не додано.

Позивач вказує, що у будинку АДРЕСА_1 його частка фактично мала б становити 77,066 кв.м.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 , стверджує, що в будинку АДРЕСА_1 де розташовані дві квартири і інших об`єктів власності чи власників не має, повинні існувати приміщення спільного користування або допущені помилки при технічній інвентаризації та підрахунку площ. При цьому позивач вказує на те, що зазначений будинок має ряд приміщень спільного користування, а саме коридор, сходова клітина, підвальне приміщення, а тому з врахуванням вищенаведених у позовній заяві розрахунків та з врахуванням переліку приміщень, що перебувають у власності він має право на користування коридором на першому поверсі та підвалом де є складові і котельня.

Разом із тим, до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження загальної площі вказаного житлового будинку, допущені помилки при технічній інвентаризації та підрахунку площ (витягу з інвентаризаційної справи, копії документів згідно п. 5 договору уступки прав вимоги, тощо). Жодних документів, які б стосувалися цілого будинку, площі, його планування наявність господарських приміщень до позовної заяви не додано.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Окрім того, позивач заявляючи вимогу про поділ в натурі ОСОБА_2 , належні йому 56/100 частки житлового будинку в складі квартири АДРЕСА_3 та поділити в натурі належні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РН ОКПП НОМЕР_2 , мешканцю АДРЕСА_4 частки житлового будинку в складі квартири АДРЕСА_5 , надає підтвердження прав власності квартири АДРЕСА_3 відповідачу.

При цьому ОСОБА_1 зазначає, що на даний час він і відповідач фактично проживають, та користуються належними їм житловими приміщеннями, квартирами.

Відповідно до ст. ст.364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Спільна часткова власність це власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності (ст. 356 ЦК України). Спільною частковою власністю має вважатися власність двох чи більше співвласників, частка кожного з яких у праві власності є завідомо визначеною в конкретній величині. Отже, праву спільної часткової власності притаманні такі риси як множинність її суб`єктів (співвласників) та єдність її об`єкта.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок»при вирішенні прав про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Для поділу будинку (будинковолодіння) в позові повинна бути обґрунтована технічна можливість виділити частку.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 358 ЦК передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Відповідно до частини 3 цієї статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, співвласник вправі вимагати виділу належної йому частки у праві спільної власності з наступною трансформацією в особисту приватну власність.

Разом із тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що будинок АДРЕСА_1 не є спільною власністю позивача та відповідача, а наявні дві окремі квартири, що розташовані у вказаному будинку та належать їм на праві власності кожному.

При цьому відповідно до витягу про право власності №139682743 від 01.10.2018, позивачу ОСОБА_1 належить: квартира, об`єкт житлової нерухомості; Загальна площа (кв.м): 60.4, житлова площа (кв.м): 36.7, Опис: 2 (дві) кімнати; за адресою: АДРЕСА_7

Відповідно до витягу про право власності №293960224 від 10.01.2022 відповідачу ОСОБА_2 , належить квартира АДРЕСА_8 . Загальна площа (кв.м): 114,75, Житлова площа (кв.м): 48,3, Матеріали стін: цегла, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 36763. Згідно вказаного витягу в користуванні ОСОБА_2 : три кімнати площею 48.3 кв.м. кухня площею 18,2 кв.м., ванна площею 2.0 кв.м. вбиральня площею 1,7 кв.м. коридор площею 3,9 кв.м., закрита веранда площею 4,8 кв.м., коридор площею 3,9 кв.м., підвали площею 16,3 кв.м., 6.1 кв.м., 5,25 кв.м.,частина коридору площею 4,5 кв.м.

Відомостей про наявність у позивача та відповідача спільної власності на частину вказаного будинку позовна заява не містить.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу даного позову.

Таким чином, з метою правильного та належного обґрунтування позову, з посиланням на нормативно-правові акти та відповідні закони України, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог, конкретизувати спосіб захисту свого порушеного права у відповідності до вимог ЦК України, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав, який не суперечить закону і який просить визначити у рішенні, сформулювати вірно, відповідно дост. 16 ЦК України, позовні вимоги.

Окрім того, слід вказати і на те, що в якості відповідача позивачем заявлено АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК".

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України… якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

Натомість зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що вимоги до вказаного відповідача відсутні. Таким чином позивачу слід привести позовну заяву у відповідність до вказаних норм.

Крім цього, порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55. (далі Інструкція).

Згідно п. 3.10. суб`єкт господарювання готує Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2) для укладення договору про виділ в натурі частки з об`єкта нерухомого майна або договору про виділ частки з об`єктів нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/577 суб`єкт господарювання - фізична особа - підприємець або юридична особа, у складі якої працюють один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт із технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність".

Позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви відповідного висновку або не вказано про неможливість виготовлення такого самостійно.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про подальший розгляд справи та винесення законного та обґрунтованого рішення.

Наведене дає можливість дійти до однозначного висновку про те, що позовна заява надійшла до суду без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

Згідно ст.185 ЦПКУкраїни, суддя,встановивши,що позовнузаяву поданобез додержаннявимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1.ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути зазначені недоліки позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош