Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/76/22
Провадження № 2/499/89/22
У Х В А Л А

Іменем України

"07" лютого 2022 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Суддею при дослідженні поданої позовної заяви встановлено, що позивачем при поданні позову не дотримано вимоги ст.175, ст..177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 5ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім цього, частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 Кодексу).

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено поняття доказів як будь-яких даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються засобами доказування, передбаченими у частині 2 цієї статті, зокрема, письмовими доказами.

За змістом частин 1, 2 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, які подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною 4 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, Цивільним процесуальним кодексом України, як процесуальним законом, не встановлено порядку засвідчення копій документів, як письмових доказів, а норма частини 4 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України є відсильною та зумовлює необхідність урахування учасниками процесу стандартів оформлення документів, визначених національним стандартом як нормативним документом відповідно до статей 1, 23 Закону України "Про стандартизацію".

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163:2020, затвердженого наказом від 01.07.2020 № 144 Державного підприємства «Український науково-дослідний і начальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» з наданням чинності з 01 вересня 2021 року на заміну ДСТУ 4163-2003.

Пунктом 5.26 зазначеного Національного стандарту визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.10.2020 у справі № 910/8794/17.

Однак, всупереч вимогам ст. 95 ЦПК України частина доданих до позовної заяви копій документів, у тому числі копії позовної заяви з додатками для відповідача, не засвідчені належним чином, визначеним законом. Зокрема, додані до позовної заяви копія Умов та Правил надання банківських послуг, копія «Про внесення змін в договірну базу по платіжним картам, договірну базу по споживчому кредитуванню та в депозитні догори», копія паспорту відповідача не завірені належним чином.

Разом з тим, надані позивачем до суду копії позовної заяви та додані до неї письмові докази для направлення відповідачеві взагалі не засвідчені позивачем. (відсутні назва посади, ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа).

Зазначені вище недоліки позовної заяви позивачу слід усунути шляхом подання до суду оригіналу або належним чином засвідчених копій документів для суду та для направлення відповідачу.

Крім того, до матеріалів позовної заяви долучено розрахунок кредитної заборгованості боржника, підписаний представником Банку, виписку за договором підписану представником банк, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , не підписану представником банку, довідку про підписання кредитного договору, однак підписи не скріплено печаткою Банку, а тому не можуть розцінюватись судом ні як оригінал письмового доказу ні як його копія, оскільки не завірено в установленому законом порядку.

Зазначені вище недоліки позовної заяви позивачу слід усунути шляхом подання до суду належним чином оформленого оригіналу письмового доказу або належним чином засвідчених копій .

Також суддя звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку з цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додається до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу) сплачується судовий збір.

При цьому, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено відбитком штампа банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідні документи (платіжні документи) мають подаватись до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору (п. 26 Постанови ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем додано платіжне доручення №IHB94B3SK0 від 24 січня 2022 року про сплату судового збору в розмірі 2481,00 гривень, проте його оформлення не відповідає зазначеним вимогам, а саме: на платіжному дорученні немає штампу банку, не вказано прізвище, ім`я та по батькові керівника та бухгалтера банку та не має відмітки про дату надходження та дату виконання платіжного доручення. Крім того, з платіжного доручення вбачається, що воно підписано таким же підписом як позовна заява та додані до неї матеріали.

Таким чином, представнику банку потрібно надати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору із зазначеними реквізитами, що є належним доказом такої оплати.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам ст.175-177 ЦПК України.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити вищевказані недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали .

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяР. М. Тимчук