справа № 489/6116/19
провадження №6/489/67/22
УХВАЛА

07 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши заяву судді Коваленка І.В. про самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання

встановив:

03.02.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва відповідно до рішення цього суду від 08.07.2020, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 12.11.2019 і до закінчення терміну навчання 29.12.2020.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2022 заява розподілена головуючому судді Коваленко І.В.

Як на підставу для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник ОСОБА_1 посилається на те, що 04.05.2021 пред`явила до виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Заводський ВДВС) виконавчий лист по наведений вище справі, який отримала в суді 24.11.2020 та який дійсний до 23.11.2023,

06.05.2021 виконавчий лист було повернуто їй без прийняття до виконання через пропуск строку пред`явлення його до виконання, встановленого частиною третьою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ про стягнення аліментів може бути пред`явлено протягом періоду, на який присуджені платежі).

Після чого заявник звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, але ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2021 (головуючий суддя Коваленко І.В.) у задоволені заяви відмовлено, так як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не був прощений, оскільки його кінцевим терміном вказано 23.11.2023.

При наступному пред`явленні виконавчого листа до Заводського ВДВС заявник отримала відмову, оскільки зазначення судом іншого строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не має правого значення.

Відмову Заводського ВДВС ОСОБА_1 оскаржила в судовому порядку та її скаргу ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.11.2021 було задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність органу виконавчої служби з повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язано Заводський ВДВС вжити заходи щодо примусового виконання рішення.

Проте, постановою Миколаївського апеляційного суду від 12.11.2021 ухвалу суду першої інстанції скасовано та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її скарги. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції постановив ухвалу про задоволення вимог ОСОБА_1 без залучення до участі у справі у якості зацікавленої особи ОСОБА_3 , а тому ухвалу суду слід скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні вимог з зазначених у тексті постанови підстав, що не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися до суду з аналогічною скаргою, але з залученням до участі у справі всіх зацікавлених осіб.

Незважаючи на висновок суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, яка доповнення лише обставинами її повторного звернення до виконавчої служби, якою повернуто їй виконавчий листі без прийняття без виконання та оскарженням бездіяльності органу виконавчої служби в судовому порядку.

Таким чином, повторна заява ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є аналогічною за змістом заяві, яка розглянута головуючим суддею Коваленко І.В. ухвалою суду від 22.06.2021, лише доповнена повторним пред`явленням виконавчого листа до виконання та оскарженням бездіяльності органу державної виконавчої служби з неприйняття виконавчого листа до виконання з аналогічних попередньому поверненню підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 та матеріалами цивільної справи вважаю наявними підстави для заявлення самовідводу судді, оскільки в ухвалі від 22.06.2021 мною як головуючим суддею було зроблено висновок щодо відсутності підстав для поновлення ОСОБА_1 строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а повторне звернення вказаної особою із аналогічною заявою, яка лише доповнена новими обставинами, які не впливають на раніше висловлений мною висновок щодо суті спору, не дає можливості прийняти мені інше за змістом рішення. Крім того, ОСОБА_1 не використала свого права звернення до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу виконавчої служби з дотриманням порядку, передбаченого ЦПК України.

Обґрунтуванням самовідводу також підтверджується Кодексом суддівської етики, Бангалорськими принципами, які передбачають, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 №2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на наведе, вважаю наявними правові підстави для задоволення самовідводу та передачі справи до канцелярії суду на повторний перерозподіл між суддями.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву судді Коваленка І.В. про самовідвід від розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (справа № 489/6116/19, провадження 6/489/67/22) передати до канцелярії Ленінського районного суду міста Миколаєва для внесення до системи авторозподілу для повторного розподілу між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.02.2022.

Суддя І.В. Коваленко