Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1888/21
Номер провадження: 2/511/31/22
08 лютого 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді- Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання - Писаревської І.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника служби у справах дітей Роздільнянської міської ради - Подолінського О. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав,
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради, в якій просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано у Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради висновок, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.01.2022 року закрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просили суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської міської ради - Подолінський О. М. , який діяв на підставі розпорядження Роздільнянської міської ради №69-к/тр від 28.04.2021 року, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, заперечував проти їх задоволення, оскільки у відповідача не було умисного наміру ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина. Суду пояснив, що після досконалого вивчення питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комісія органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради прийшла до висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно його сина, оскільки ОСОБА_2 в силу своїх можливостей та обставин, що склалися після його розлучення з позивачем не ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, випадків жорстокого поводження його з дитиною не зафіксовано, не вдавався до будь-яких видів експлуатації дитини, не примушував її до жебракування, у відповідності зі ст. 164 СК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони 24.06.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до Заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2019 року був розірваний. (а.с.5 ).
Від спільного життя мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої, згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2017 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису № 2365, є відповідач ОСОБА_2 . (а.с. 7).
Згідно Судового Наказу Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 18.12.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . ( а.с.10)
Відповідно до Витягу №62 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданого адміністратором ЦНАП Роздільнянської міської ради від 06.07.2021 року, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ( а.с.8)
Згідно акту обстеження житлових умов проживання позивача ОСОБА_1 від 05.07.2021 року, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні, є м`які меблі, побутова техніка, центральне водопостачання, газове опалення. До складу сім`ї позивача входять: батько позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати позивача- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та її неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.9)
Відповідно до довідки, наданою дошкільним навчальним закладом №6 «Оленка» м. Роздільна, ОСОБА_2 , не цікавиться життям та вихованням свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в дитячому садку. ( а.с.17)
Позивач звертаючись до суду з позовом, посилалась на те, що з моменту розлучення відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не спілкується, матеріально не допомагає, та усе це, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків.
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.
Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Згідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Згідно письмових пояснень свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановлено, що вони є сусідами позивача, і їм достовірно відомо, що неповнолітній ОСОБА_3 , проживає з матір`ю за адресою : АДРЕСА_2 . Мати займається дитиною, батько дитини декілька років не спілкується з сином не приймає участі у її вихованні, матеріально не допомагає. ( а.с.21-24)
Суд, даючи аналіз показам свідків, вважає, що жоден з них не підтвердив суду, обставини викладені у позовній заяві щодосвідомого ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до вимог частин 4 і 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки і піклування. Орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, їхнього ставлення до дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи та мають істотне значення.
Також судом встановлено, що в ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дітей Роздільнянської міської ради, яке відбулося 03.12.2021 року, встановлено, що винної поведінки ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина не встановлено, органом опіки та піклування Роздільнянської міської ради 15.12.2021 року надано висновок про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(а.с. 50-52)
Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Позивачем не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, наявність винної поведінки відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, та чи вживалися до нього заходи реагування. Матеріали справи таких посилань позивача належним чином також не підтверджують.
У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини.
Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166, 180, Сімейного кодексу України, Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 4,18,19,48,76- 81,95,211, 223, 247,258-259, 263, 265,280-284,288,289 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав, - відмовити у повному обсязі.
Попередити ОСОБА_2 , 28.04.1997 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на Службу у справах дітей Роздільнянської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя С. І. Гринчак