Ухвала

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 644/8902/20

провадження № 61-1804ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова

від 01 липня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 28 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Жилкомсервіс», комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс»), комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів 29 161 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн та витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 12 012 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 29 161 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позову до КП «Жилкомсервіс» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» залишено без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року залишено без змін.

27 січня 2022 року засобами поштового зв`язку представник

КП «Харківські теплові мережі» - адвокат Вініцький М. В. подав касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова

від 01 липня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 28 грудня 2021 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до КП «Харківські теплові мережі» про відшкодування майнової та моральної шкоди, відшкодувавши таку шкоду із КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

КП «Харківські теплові мережі» реалізувало своє право на апеляційний перегляд справи № 644/8902/20.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в розглядуваній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01 січня 2022 року

(2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

Справа № 644/8902/20 є малозначною в силу закону.

На думку заявника, наявні випадки, передбачені підпунктами а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявник мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які вирішували спір по суті.

Сама по собі незгода із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд справи; належність справи до категорії малозначних була передбачуваною; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судом не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 липня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року в цивільній справі № 644/8902/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта