Якимівський районний суд Запорізької області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 330/2634/21
"01" лютого 2022 р. смт. Якимівка
Якимівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В. , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Якимівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що 19 липня 2019 року він уклав із відповідачем ОСОБА_2 правочин купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2006 року № 2255, про що укладено відповідну розписку. Позивач наполягав на нотаріальному посвідченні правочину, та відповідач ОСОБА_2 попросив відтермінувати нотаріальні дії, пославшись на те, що йому необхідно терміново на певний час поїхати до іншого місця на роботу і попросив передати йому кошти за придбання будинку, при цьому зобов`язався вжити заходів для нотаріального посвідчення вказаного правочину та реєстрації за мною права власності на вказаний будинок після його повернення. Після чого відповідач зник та за місцем укладення правочину купівлі продажу вищевказаного житлового будинку до цього часу не з`явився, що позбавило позивача здійснити нотаріальне посвідчення правочину. У зв`язку із вищевикладеним позивач фактично позбавлений права власності на нерухоме майно за адресо: АДРЕСА_1 та його державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що порушує його права, як фактичного власника зазначеного нерухомого майна, сплативши при цьому обумовлену суму відповідачеві за його придбання. На даний момент ( протягом тривалого часу із дати укладання правочину ) позивач фактично проживає та веде домашнє господарство за адресою зазначеного в позові домоволодіння.
В зв`язку з викладеним, просить суд визнати дійсним правочин купівлі продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з?явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просив їх задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності учасників, по наявним у справі документам.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 вересня 2006 року № 2255, посвідченого нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Онищук Н.С., житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.8-10).
19 липня 2019 року ОСОБА_1 уклав із відповідачем ОСОБА_2 правочин купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).
На підтвердження правочину ОСОБА_2 видав розписку, у якій підтвердив отримання ним грошей (а.с.14-16).
Позивач позбавлений права нотаріально засвідчити вказаний договір купівлі-продажу, оскільки відповідач зник та за місцем укладення правочину купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку до цього часу не з`явився.
Таким чином з виниклих правовідносин вбачається, що сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, але одна відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 19 Конституції України, в редакції від 28.06.1996 року, яка діяла на час розглядуваних правовідносин, Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
За таких обставин заявлені позивачем вимоги є законними та обґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 328, 392, 657, 219, 220 ЦК України, суд
у х в а л и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати дійсним правочин купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 85,0 кв. м., житловою площею 46,2 кв. м., гаражу-літньої кухні Г-1 загальною площею 61,0 кв. м., сараю Д-1 загальною площею 26,0 кв. м., сараю Ж-1 загальною площею 20,9 кв. м., убиральні У загальною площею 1,4 кв. м., огорожі №1.
Заочне рішення може бути переглянуте Якимівським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області 03 вересня 1996 року, ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 03 березня 2005 року, ІПН НОМЕР_4 .

Суддя