Справа № 169/3/22
Провадження № 2/169/174/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луківської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, у якому належні їй земельні ділянки та грошові вклади заповіла позивачу у справі. Вказуючи, що вона є спадкоємцем за заповітом, звернулася у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2,3686 га, кадастровий номер :09:002:1169, та земельну ділянку, площею 1,12 га, кадастровий номер :09:002:1170, що розташовані на території Миляновичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, 10 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без його участі та за відсутності позивача (а. с. 51).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 10 лютого 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Луківська селищна рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, та просив справу розглядати за його відсутності (а. с. 50).

Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки:площею 2,3686 га, кадастровий номер :09:002:1169, та площею 1,12 га, кадастровий номер :09:002:1170, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Миляновичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Належність вищевказаних земельних ділянок спадкодавцеві ОСОБА_2 підтверджується копією державного акта про право приватної власності на землю (а. с. 19) та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а. с. 22-23, 24-25).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що за життя ОСОБА_2 27 квітня 2006 року склала заповіт, відповідно до якого грошові вклади та державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР № 533 заповіла ОСОБА_1 (а. с. 16).

ОСОБА_2 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована та проживала у селі Миляновичі Турійського району Волинської області разом із ОСОБА_1 (а. с. 15).

13 грудня 2012 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а. с. 34).

Заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_2 27 квітня 2006 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а. с. 38, 39).

З огляду на вказане, позивач є єдиною спадкоємницею за заповітом, яка у встановленому законом порядку та строки не відмовилася від спадщини та прийняла її після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса від 14 вересня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на земельні ділянки та їх належність спадкодавцю ОСОБА_2 (а. с. 18).

Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 382/2012 до майна померлої ОСОБА_2 (а. с. 33-46), з яких також видно, що, окрім позивача, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 гривні; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 гривні.

На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270, 1273 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею площею 2,3686 га, кадастровий номер :09:002:1169, земельну ділянку площею 1,12 га, кадастровий номер :09:002:1170, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Миляновичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплачений відповідно до квитанції ТВБВ 10002/0131 Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк»№ 57 від 07 грудня 2021 року на рахунок №UA0003492, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, код банку отримувача (МФО) 899998, отримувач коштів ГУК у Волинській області/смт Турійськ/22030101.

Стягнути з Луківської селищної ради в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Луківська селищна рада, адреса місця знаходження: вулиця Незалежноті, 7, селище міського типу Луків, Ковельський район, Волинська область, .

Повне рішення складено 11 лютого 2022 року.

Головуючий