Справа № 158/2754/21
Провадження № 2/0158/38/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Корецької В.В.,

за участю секретаря - Процик Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

Представник позивачів - адвокат Кульчицький О.С. звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 15.09.2020 року близько 03 год. 20 хв. водій автопоїзда в складі видільного тягача марки «ДАФ», р.н. « НОМЕР_1 » та нпівпричепа марки «Шмітз», р.н. « НОМЕР_2 », ОСОБА_3 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який раптово вийшов на проїзну частину з права на ліво відносно руху автопоїзда, внаслідок чого пішохід ОСОБА_4 помер на місці.

Станом на 15.09.2020 року цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у відповідача ПАТ «СГ «ТАС» за полісом АР 8669989.

30.09.2020 року та 27.10.2020 року позивачі звернулися до відповідача із заявами про виплату страхування моральної шкоди та витрат на поховання, однак листом відповідача повідомлено, що для страхової виплати необхідно рішення по кримінальній справі.

Зазначену відмову вважають безпідставною та незаконною, а тому просять суд стягнути з відповідача в їх користь по 30000 грн. моральної шкоди, пеню за кожний день прострочення та в користь ОСОБА_1 10238 грн. на відшкодування витрат на поховання.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.10.2021 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження.

17.12.2021 року від представника відповідача ПАТ «СГ «ТАС» - Мірошнікова В.О. до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої останній зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вони є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачами не доведено належними та допустимими доказами настання страхового випадку саме за участю транспортного засобу забезпеченого полісом АР 8669989 під керуванням особою, відповідальність якої застрахована, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_4 . З врахуванням наведеного просив у задоволенні позовним вимог відмовити.

Всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР від 15.09.2020 року, в межах кримінального провадження №0000607, 15.09.2020 року близько 03 год. 20 хв. водій автопоїзда в складі видільного тягача марки «ДАФ», р.н. « НОМЕР_1 » та напівпричепа марки «Шмітз», р.н. « НОМЕР_2 », ОСОБА_3 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який раптово вийшов на проїзну частину з права на ліво відносно руху автопоїзда, внаслідок чого пішохід ОСОБА_4 помер на місці /а.с. 15/.

Факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 також підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 17.09.2020 року, виданого виконавчим комітетом Дернівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області /а.с.12/.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ДАФ», р.н. « НОМЕР_1 » станом на 15.09.2020 року була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується полісом № АР8669989 /а.с.23/.

Батьками загиблого ОСОБА_4 є позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_4 від 20.04.2016 року, виданого відділом ДРАЦС Ківерцівського РУЮ у Волинській області /а.с.11/.

Відповідно до товарного чеку від 15.09.2020 року виданого ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 здійснено замовлення ритуальних послуг на суму 10238 грн. /а.с.20-22/.

30.09.2020 року від імені ОСОБА_1 ТОВ «ЮК Відшкодування» до АТ «СГ ТАС» (приватне) подано заяву про виплату страхового відшкодування, яке включає в себе відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000 грн. та витрат, понесених на поховання у розмірі 10238 грн /а.с.13-14/.

Відповідно до відповіді АТ «СГ «ТАС» від 13.10.2020 року № 1493, розгляд справи щодо виплати страхового відшкодування зупинено до надання вироку суду по кримінальній справі, який набрав законної сили /а.с.25/.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пункту 36.2 статті 6 Закону № 1961-IV страховик приймає рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлене актами цивільного законодавства.

Положеннями частин 2, 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин.

Крім того, відповідач не надав жодного доказу про керування забезпеченим на момент ДТП автомобілем особою, відповідальність якої не застрахована.

Судом також встановлено, що за наслідками скоєння ДТП, яка мала місце 15.09.2020 року було розпочато кримінальне провадження №0000607.

Відповідно до роз`яснень пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність вироку (постанови), що набрав законної сили, оскільки факт настання цивільно-правової відповідальності за спричинену третім особам шкоду підтверджується тим, що смерть ОСОБА_4 була наслідком дії видільного тягача марки «ДАФ», р.н. « НОМЕР_1 », який є джерелом підвищеної небезпеки, а отже шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини водія.

Відповідно до пункту 27.1. Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Нормами пункту 27.4. Закону № 1961-IV передбачено обов`язок страховика (МТСБУ) здійснити відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

У судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був травмований ОСОБА_4 сталася 15.09.2020 року, смерть потерпілого настала на місці пригоди ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000607.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 5000 грн.

З урахуванням зазначеного, загальний розмір витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника для загиблого ОСОБА_4 , не може перевищувати (12 х 5000) 60000 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога в частині відшкодування витрат на поховання підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачам, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пунктом 27.3. Закону № 1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Станом на 15.09.2020 року, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , є його батьки, тобто позивачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

З урахуванням зазначеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить (12 х 5000) 60000 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить матері та батькові загиблого становить (60000 / 2) по 30000 грн. кожному.

З огляду на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині відшкодування моральної шкоди, що настала внаслідок смерті сина позивачів.

Окрім того, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно наведеного представником позивачів розрахункового періоду, який не спростовано представником відповідача, пеня за весь час прострочення платежів становить 3792,85 грн. (з 30.12.2020 року по 28.05.2021 року)

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням наведеного, судовий збір у розмірі 1816 грн., слід стягнути з відповідача в користь держави.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., відшкодування витрат на поховання в розмірі 10238 (десять тисяч двісті тридцять вісім) грн. та пеню в розмірі 2172 (дві тисячі сто сімдесят два) грн. 85 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. та пеню в розмірі 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в дохід держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачі:

- ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ;

- ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Представник позивачів - адвокат Кульчицький Олександр Сергійович, адреса: 79008, м. Львів, проща Соборна, 12А, офіс 27.

Відповідач - Приватне акціонерне товариства «Страхова група «ТАС», адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, код ЄДРПОУ: 339500.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька