Дата документу 03.02.2022
Справа № 501/3738/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадження (стягувач ОСОБА_2 ),-

ВСТАНОВИВ:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з вказаною скаргою в якій просить:

- зобов`язати уповноважену особу Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39672853, виданою 09.09.2013, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - обтяження №4630471, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний (з відкриттям розділу), індексний номер: 10804931 від 11.02.2014 10:19:34.

Скарга мотивована тим, що 18.07.2013 був виданий виконавчий напис №4985 за яким стягувач ТОВ «ОТП Факторинг України» звернувся до відділу ДВС з заявою про примусове звернення стягнення майна боржника на підставі вищезазначеного напису від 18.07.2013 №4985. Постановою від 05.09.2013 року було відкрито виконавче провадження, в рамках якого Державним виконавцем Ісуповою Н.В. була винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №39672853, виданий 09.09.2013, видавник: Відділ державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10804931 від 11.02.2014 10:19:34, Опис предмета обтяження: все нерухоме майно, крім предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 .

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до відділу ДВС з проханням повернути виконавчі написи №4986 від 18.07.2013 та №4985 від 18.07.2013 без виконання, у зв`язку з чим виконавчі документи були повернуті без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження №39672853 від 05.09.2013 року завершено 11.08.2014р.

Боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 27.02.2008 року належить квартира АДРЕСА_2 , Іпотекодержателем є ОСОБА_2 .

Новий кредитор та боржник, домовились про добровільний продаж предмету іпотеки та закриття заборгованості перед кредитором, враховуючи, що арешт був накладений на все майно, окрім предмету іпотеки - квартира АДРЕСА_1 . Даний арешт, накладений державним виконавцем, не скасований при завершені виконавчого провадження, та не внесений у державний реєстр, що унеможливлює врегулювати дані правовідносини.

Скаржник стверджує, що державний виконавець завершуючи виконавче провадження №39672853 (в рамках якого було накладено арешт на все майно скаржника), повертаючи виконавчі документи стягувачеві, мала б зняти арешт з майна ОСОБА_1 проте цього не зробила. І оскільки інформація по виконавчому провадженню №39672853 відсутня у зв`язку з закінченням 3-річного строку зберігання, то не зняття державним виконавцем арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №39672853 при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного заявник був вимушений звернутися до суду з відповідною скаргою.

ОСОБА_1 розгляд скарги просив провести без його участі.

Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду скарги, про причини неявки в судове засідання не сповістив, будь-яких пояснень, заперечень щодо вимог скарги не надав.

ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду скарги, про причини неявки не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської області Ісуповою Н.В. від 09.09.2013 було відкрито виконавче провадження ВП №39672853 з примусового виконання виконавчого напису №4985, виданого 18.07.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в сумі 1263500,71 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 30.09.2021 (а.с.7) вбачається, що Державним виконавцем Ісуповою Н.В. була винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 39672853, виданий 09.09.2013, видавник: Відділ державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 10804931 від 11.02.2014 10:19:34, Опис предмета обтяження: все нерухоме майно, крім предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 .

Згідно інформації про виконавче провадження (а.с.9-11) на адресу відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області надійшла заява представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Процюк А.О., з проханням повернути виконавчі написи №4986 від 18.07.2013 та №4985 від 18.07.2013 без виконання. За приписами п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Так, 11.08.2014 виконавчі документи були повернуті стягувачу без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 27.02.2008 був укладений кредитний договір та іпотечний договір. Відповідно до договору про відступлення прав вимог 30.04.2010 року ЗАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги, за вищезазначеними договорами ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.26-28, 30-31).

Відповідно до договору відступлення прав вимог від 29.09.2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило право вимоги за вищезазначеними договорами ТОВ «Фінансова Компанія «Фактор Плюс» (а.с.15-17).

ТОВ «Фінансова Компанія «Фактор Плюс» та ОСОБА_2 29.09.2021 уклали договір про відступлення прав вимог №29/09/2021-1 за умовами якого останньому передано сукупність належних прав грошової вимоги, та прав іпотеко держателя (а.с.20-22).

Як стверджує скаржник, новий кредитор та боржник, домовились про добровільний продаж предмету іпотеки та закриття заборгованості перед кредитором, однак, арешт накладений державним виконавцем на все майно боржника не скасований при завершені виконавчого провадження, та не внесений у державний реєстр, що унеможливлює врегулювати дані правовідносини.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VII ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Також, ч.1 ст.447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження». Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Крім того, права та обов`язки державного виконавця щодо здійснення примусового виконання судових рішень регулюються саме цим Законом, а тому у своїй професійній діяльності він має керуватися положеннями саме цього Закону.

Так, судом було встановлено, що Державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 05.10.2021 на примусовому виконанні відкриті виконавчі провадження відсутні.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999, №606-ХІV, який був чинним на час здійснення виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-Х1У державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІУ за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-Х1У передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувану - згідно із статтею 47 цього Закону: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до зазначених норм Закону, державний виконавець завершуючи виконавче провадження №39672853 (в рамках якого було накладено арешт на все майно заявника), повертаючи виконавчий документ стягувачеві, повинен був зняти арешт з майна ОСОБА_1 , тому суд вважає доводи та вимоги скарги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2, ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст.260, 447-452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадження (стягувач ОСОБА_2 ), - задовольнити.

Зобов`язати Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39672853, виданою 09.09.2013, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - обтяження №4630471, здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний (з відкриттям розділу), індексний номер: 10804931 від 11.02.2014 10:19:34.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя