Справа №949/1488/21
У Х В А Л А

про задоволення самовідводу

10 лютого 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Дубровицького районного суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судова справа передана судді Дубровицького районного суду Рівненської області Обороновій І.В.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті суддею оголошено заяву про самовідвід.

Учасники справи проти задоволення заяви про самовідвід не заперечували.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про самовідвід, приходжу до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Судом встановлено, що суддя Оборонова І.В. тривалий час перебувала зі ОСОБА_5 у орендних відносинах, оскільки протягом трьох років (2016 - 2018 років), винаймала у нього житло в м.Дубровиця, в якому проживала зі своєю сім`єю.

Відповідно до ч.10 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем по цивільному позові є ОСОБА_5 , з яким суддя Оборонова І.В. тривалий час перебувала у орендних відносинах, оскільки протягом трьох років (2016 - 2018 років), винаймала у нього житло в м.Дубровиця, в якому проживала зі своєю сім`єю, а відтак ця обставина в учасників справи може викликати сумнів в об`єктивності, неупередженості, безсторонності та незалежності судді при розгляді даної цивільної справи, тому вважаю за необхідне задоволити заяву про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволити.

Відвести головуючу суддю Оборонову І.В. від розгляду вказаної справи.

Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області І.В. Оборонова