Справа № 754/6852/20 Головуючий в суді І інстанції Сенюта В.О.
Провадження № 22-з/824/119/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

07 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ «АЛЛО» задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛЛО» витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

У подальшому, представник ТОВ «АЛЛО» - адвокат Хоменко О.В. подав заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Вивчивши зміст заяви та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ТОВ «АЛЛО» представляв адвокат Хоменко О.В., який на підтвердження своїх повноважень та обсягу наданих послуг надав: копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №1976 від 16 лютого 2009 року, ордер серії АЕ № 1067926 від 26 квітня 2021 року, копію додаткової угоди № 18 до договору про надання правової допомоги від 10 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «АЛЛО» та АБ «Олександра Шевченка», якою визначено зокрема обсяг гонорару адвоката і порядок оплати, акт прийому-передачі наданих послуг від 23 квітня 2021 року, в якому визначена загальна вартість витрат на правову допомогу, понесених під час апеляційного розгляду справи, та характер наданих послуг, копію платіжного доручення №2000197 від 23 квітня 2021 року на суму 10 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи обсяг понесених судових витрат, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, відсутність заперечень іншої сторони щодо визначеного розміру цих витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених вимог заявника та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛЛО» 4 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що є пропорційним розміру задоволених вимог апеляційної скарги ТОВ «АЛЛО».

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» (Код , м. Дніпро, вул. Барикадна, буд. 15-А) витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: