СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/298/22
18 січня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок, дорожньо-транспортної пригоди,
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2021 позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу (а.с. 8).
Постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2021 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2021скасовано, справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 52-55).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
30.11.2021 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленнясторін, яким роз`яснено процесуальні строки подачі заяв по суті справи.
Копію вказаноїухвали з копією позовної заяви та доданими донеї документами відповідачем отримано 23.12.2021.
Позивачемдо суду додаткових заяв, пояснень подано не було.
Відповідно до ст. 274 Цивільногопроцесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленимицим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зісторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по сутісправи.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Європейський суд з прав людини вказав, щозгідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та іншіпроти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людинивиходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.05.2018, приблизно о 08 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в м. Києві по вул. Ак.Туполєва, 19/1 не врахувавдорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , щопризвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.
Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ціобставини, якщоінше не встановлено законом.
15.12.2016 між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ПІІ «ВІП-Рент» укладено Генеральний договір №28-0199-2700/17-AVIS згідно якого предметом договору є страхування транспортного засобу марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Додатку №1 до Генерального договору.
На підставі зазначених обставин, страхувальник ПІІ «ВІП-Рент» 15.05.2018 звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування».
Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснюєстраховувиплату, відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальникаабоіншої особи, визначеної договором і страховим актом.
У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Анатогічне положення міститься в ст. 27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) абоіншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
На підставі ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільногозаконодавства.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повномуобсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду по справі №464/1937/16-ц від 03.09.2018 та Постанові Верховного Суду по справі №201/1431/16-ц від 03.10.2018 завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірномузобов`язанні ним є страховик.
Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодувала потерпілійособі суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, таким чином страховик набув права на звернення з вимогою до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого стразового відшкодування на підставі ст. 1194 ЦК України.
Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищогоспеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013, володільці транспортних засобів, за винятком осіб звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завданої шкоди життю здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку з цим, при пред`явленніпозовних вимог про відшкодуваннятакоїшкоди в результатідорожньо-транспортноїпригодибезпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страхувальника), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Враховуючизазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 22, 990, 993, 999, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.12,13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, -
позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок, дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОксанаУЛ`ЯНОВСЬКА