Справа № 276/1651/20
Провадження по справі №2/276/50/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорошівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10.05.2002 року між нею та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було досягнуто домовленості щодо продажу їй житлового будинку в АДРЕСА_1 , після чого нею було сплачено за вказаний будинок гроші в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Правовстановлюючих документів на вказаний будинок не було. Починаючи з 2003 року позивач з сім`єю проживає у даному будинку, відкрито ним володіє, доглядає та утримує його, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку біля будинку.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.11.2020 року відкрито провадження за даним позовом; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03.02.2021 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

04.06.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судовий розгляд по суті.

У судове засідання позивач не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнають.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку.

Судом досліджено наступні правовідносини.

01.02.2022 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту №200611/11-Л про оцінку майна житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартість об`єкта оцінки становить 32 181 грн. (а.сп.10).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Хорошівської селищної ради за №238 від 27.02.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 2003 року постійно проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.сп.9).

Письмовою згодою про продаж будинку ОСОБА_2 надала дозвіл ОСОБА_1 проживати в будинку АДРЕСА_1 , а також дозволила виконувати всі роботи біля будинку та робити в ньому ремонт (а.сп.8).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідом позивача. ОСОБА_1 більше п`ятнадцяти років відкрито та безперервно користується будинком АДРЕСА_1 , який вона придбала у ОСОБА_6 в 2002 році. ОСОБА_3 дав доручення ОСОБА_2 для оформлення документів на будинок з метою його належного продажу, остання взяла гроші за будинок від ОСОБА_1 і дозволила їй проживати в будинку. ОСОБА_2 не встигла оформити документи на будинок, оскільки померла.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 підтвердив, що позивач ОСОБА_1 більше десяти років відкрито та безперервно користується будинком АДРЕСА_1 , як власник.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Хорошівської селищної ради за №791 від 22.10.2021 року, за адресою АДРЕСА_1 , згідно по господарської книги №1, особовий рахунок № НОМЕР_1 за 1996-2000 роки, проживали слідуючі особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.сп.30).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №68436142 від 08.02.2022, а також листа Хорошівської державної нотаріальної контори №75/01-16 від 08.02.2022, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 гр. ОСОБА_9 не заводилась.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №68436194 від 08.02.2022, а також листа Хорошівської державної нотаріальної контори №73/01-16 від 08.02.2022, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 гр. ОСОБА_10 не заводилась.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона у 2002 році придбала у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , по даний час постійно, відкрито і добросовісно користується житлом, тому має право на набуття права власності на житловий будинок на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником вказаного майна.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

При цьому необхідно враховувати, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Позивачі, як незаконні володільці, протягом всього часу володіння майном повинні бути впевнені, що на це майно не претендують інші особи і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач в 2002 році придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , сплативши за нього обумовлену сторонами суму коштів, вселилась у вказане житло, з цього часу вважає себе законним власником нерухомого майна, відтак, добросовісно заволоділа чужим майном. Починаючи з 2003 року і по даний час постійно, відкрито, добросовісно володіє та користується житлом, безперервно проживає у вказаному будинку, що підтверджується письмовими доказами, які долучено до позовної заяви, а також показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на житловий будинок на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Хорошівська селищна рада, адреса місцезнаходження: смт Хорошів, вул. Героїв України, 13, Хорошівський район, Житомирська область; .

Суддя А.М. Збаражський