Номер провадження 2/754/427/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2022 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Панченко О.М.

при секретарі Богослов Ю.В.

за участі:

представника позивача: Храновського В.М.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ПАТ «ОТП Банк» з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

Мотивуює свої вимоги тим, що 04.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № ML-008/825/2006. Згідно з умовами Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит в розмірі 70 000,00 дол. США на споживчі цілі, строком до 04.12.2016 року зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99% річних. Кредитні кошти видавалися на підставі Кредитної заявки від 04.12.2006 року, яка була підписана ОСОБА_1 . Прийнявши на себе зобов`язання належним чином виконувати умови Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строки та в порядку, передбаченому Кредитним договором, Відповідач вказані зобов`язання належним чином не виконує внаслідок чого утворилась прострочена до повернення заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом. 18.07.2016 року на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором за вих. №4660 від 18.07.2016 року. Станом на дату подання позову досудова вимога відповідачем не виконана. 04.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №SR-ML-008/825/2006. На адресу відповідача 18.07.2016 року було відправлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з описом вкладення досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором за вх. №4665 від 18.07.2016 року, яка підлягає виконанню протягом 30 календарних днів з дати її одержання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за Кредитним договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 року, станом на 20.09.2016 року у відповідача за кредитним договором існує заборгованість перед позивачем в розмірі 21 585,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (25,7670) станом на дату проведення розрахунків заборгованості становить 556,185,60 грн., що складається з:

-залишку заборгованості за кредитом в розмірі 16 538,37 дол. США, що еквівалентно 426 144,20 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунків заборгованості;

-суми несплачених відсотків за користування кредитом за період з 04.08.2014 по 19.09.2016 року в розмірі 5 046,82 дол. США, що еквівалентно 130 04,40 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості.

Тому позивач змушений був звернутися до суду та просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 року в розмірі 21 585,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (25,7670) станом на дату проведення розрахунків заборгованості становить 556 185,60 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 8 342,77 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Ярошенка С.В. від 02.11.2016 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду.

02.02.2017 року відповідно до розпорядження керівника апарата, справу передано на повторний авто розподіл у зв`язку із закінченням строку призначення судді Ярошенка С.В. та визначено суддю Журавську О.В. для продовження розгляду справи.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Журавської О.В. від 06.02.2017 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено справу до розгляду.

20.03.2018 року відповідно до розпорядження керівника апарата, справу передано на повторний авто розподіл у зв`язку з перебуванням судді Журавської О.В. по догляду за хворою дитиною та визначено суддю Панченко О.М. для продовження розгляду справи.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 30.03.2018 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»:

- детальний розрахунок заборгованості (тіла кредиту, відсотків, розмір платежів сплачених відповідачем) за кожний місяць від початку дії кредитного договору № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р.;

- докази на підставі яких було змінено кредитне зобов`язання за договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року задоволено клопотання представника відповідачів та призначено у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - судову економічну експертизу.

02.08.2021 року матеріали цивільної справи повернуто до Деснянського районного суду м. Києва разом з висновком експертів з додатками, після проведення судової економічної експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.08.2021 року поновлено провадження по цивільній справі.

21.09.2021 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшли письмові заперечення, в яких вона зазначає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Між нею та позивачем було укладено договір поруки забезпечення виконання умов наведеного вище Кредитного договору. Звертає увагу суду, що позов до неї як до Відповідача-2 (поручителя) пред`явлено через 10 років після укладання Договору поруки в межах якого позивач пред`являє грошові вимоги. Даний факт, по-перше свідчить про пропуск Позивачем строку позовної давності, а по-друге про те, що Позивач намагається стягнути з неї грошову суму в межах договору, що втратив свою силу. А відтак, 3-річний строк, має бути вирахуваний з моменту виникнення у кредитора права вимоги щодо повернення Кредиту. Разом з тим, на скільки відомо відповідачу -2, від Позичальника (Відповідач-1), а також як вбачається з матеріалів справи, Позичальник здійснив погашення Кредиту в повному обсязі та навіть переплатив кошти. Отже, Договір поруки був припинений на момент звернення Позивача з даним позовом до суду. Також Відповідач-2 не отримувала від Позивача жодних вимог щодо погашення боргу.

22.09.2021 від відповідача 1 ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він зазначає, що згідно висновку судових експертів, залишок заборгованості за Кредитним договором від 04.12.2006 року станом на 30.07.2008 року по основному боргу складає 45 707,61 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків відсутня. Разом з тим, відповідного до вказаного експертного висновку за період з 31.07.2008 року по 31.07.2018 року заборгованість підтвердити не видається за можливе. Крім того, звертає увагу суду, що згідно п.7 експертного висновку, документально підтвердити розмір реальної відсоткової ставки за договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р., також не видається за можливе. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» не підтверджуються доказовою базою, та по суті спростовуються висновками експертів. Разом з додатковими поясненнями відповідачем -1 було подано Довідку від АТ«ОТП Банк», в якій зазначено, що він достроково сплатив заборгованість по іншому кредитному договору № CL-008/230/2008 від 30.07.2008 року в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про день та час розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 цього ж кодексу встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлене спеціальними нормами і не випливає із суті кредитного договору.

Закон «Про банки і банківську діяльність» визначає «кредит як будь - яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми».

Як встановлено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, сторони при укладенні кредитного договору мали право вільно, на власний розсуд, обрати валюту виконання грошових зобов`язань, передбачених договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

За нормами ст. 598 цього ж кодексу, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст.599 ЦК України.

Так, 04.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (відповідач 1) було укладено Кредитний договір № ML-008/825/2006.

Згідно з умовами Кредитного договору Банк надав відповідачу 1 кредит в розмірі 70 000,00 дол. США на споживчі цілі, строком до 04.12.2016 року зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99% річних.

18.07.2016 року на адресу відповідача 1 засобами поштового зв`язку було направлено Досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором за вих. №4660 від 18.07.2016 року.

04.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 (відповідач 2) було укладено Договір поруки № SR-ML-008/825/2006.

На адресу відповідача 2 - 18.07.2016 року було відправлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з описом вкладення Досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором за вх. №4665 від 18.07.2016 року, яка підлягає виконанню протягом 30 календарних днів з дати її одержання.

Як зазначає представник позивача, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язання за Кредитним договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 року, станом на 20.09.2016 року у відповідачів за кредитним договором існує заборгованість перед позивачем в розмірі 21 585,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (25,7670) станом на дату проведення розрахунків заборгованості становить 556 185,60 грн.

Відповідачі в своїх письмових запереченнях до суду звертають увагу на те, що вони не отримували від позивача досудової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, крім того акцентують увагу суду на тому, що позивачем пропущено строки позовної давності та вказано про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Крім того, відповідач 1 зазначає, що не має заборгованості перед позивачем, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» не підтверджуються доказовою базою, та по суті спростовуються висновками експертів.

Так, відповідно до висновків експертів за результатами проведення судової економічної експертизи від 25.06.2021 року за №7507/21-72/19847/19848/21-72, судовими експертами було встановлено наступне.

1.В межах наданих на дослідження документів, Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р.:

-за період з 04.12.2006 року по 30.07.2008 року відповідає умовам договору та наданим на дослідження документам щодо погашення зобов`язань за Кредитним договором.

-за період з 31.07.2008 року по 31.07.2018 року підтвердити не видається за можливе, оскільки на рахунку № НОМЕР_1 , починаючи з 30.07.2008 року, обліковувалося два виданих кредити за двома різними кредитними договорами, при цьому надані на дослідження квитанції ОСОБА_1 та виписки по рахунку № НОМЕР_1 не містять посилання на реквізити кредитного договору .

2.Згідно наданих на дослідження документів, залишок заборгованості ОСОБА_1 за договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р. станом на 30.07.2008 року по основному боргу складає 45 707,61 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків відсутня.

Підтвердити Розрахунок заборгованості станом на 31.07.2018 року не видається за можливе, оскільки на рахунку № НОМЕР_1 , починаючи з 30.07.2008 року, обліковувалося два виданих кредити за двома різними кредитними договорами, при цьому надані на дослідження квитанції ОСОБА_1 та виписки по рахунку № НОМЕР_1 не містять посилання на реквізити кредитного договору.

3. Згідно наданих на дослідження документів, за період з 04.12.2006 року по 30.07.2008 року зарахування коштів в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами проводились Банком відповідно до умов кредитного договору № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р., визначених пп. 1.4.1.1 - 1.4.1.3.

Визначити чи своєчасно проводилось банком зарахування коштів в рахунок кредиту та відсотків за період з 30.07.2008 року по 31.07.2018 року не видається за можливе, оскільки на рахунку № НОМЕР_1 , починаючи з 30.07.2008 року, обліковувалося два виданих кредити за двома різними кредитними договорами, при цьому надані на дослідження квитанції ОСОБА_1 та виписки о рахунку № НОМЕР_1 не містять посилання на реквізити кредитного договору.

4. Згідно наданих на дослідження документів, за період з 30.07.2008 року по 31.07.2018 року, при внесені Позичальником на рахунок № НОМЕР_1 суми, що перевищувала розмір визначеного договором щомісячного платежу, надмірно сплачені кошти спрямовувались Банком в рахунок погашення тіла кредиту.

Визначити чи спрямовувалися банком надмірно сплачені кошти в рахунок погашення тіла кредиту за період з 30.07.2008 року по 31.07.2018 року не видається за можливе, оскільки на рахунку № НОМЕР_1 , починаючи з 30.07.2008 року, обліковувалося два виданих кредити за двома різними кредитними договорами, при цьому надані на дослідження квитанції ОСОБА_1 та виписки по рахунку № НОМЕР_1 не містять посилання на реквізити кредитного договору.

5. Згідно наданих на дослідження документів, за період з 30.07.2008 року по 31.07.2018 року, при внесені Позичальником на рахунок № НОМЕР_1 суми, що перевищувала розмір визначеного договором щомісячного платежу, надмірно сплачені кошти спрямовувались Банком в рахунок погашення тіла кредиту.

Визначити чи спрямовувалися банком надмірно сплачені кошти в рахунок погашення тіла кредиту за період з 30.07.2008 року по 31.07.2018 року не видається за можливе, оскільки на рахунку № НОМЕР_1 , починаючи з 30.07.2008, обліковувалося два виданих кредити за двома різними кредитними договорами, при цьому надані на дослідження квитанції ОСОБА_1 щодо поповнення поточного рахунку не містять посилання на кредитний договір.

6.При достроковому частковому погашенні боргових зобов`язань Позичальником, Банком було проведено перерахунок розміру щомісячних платежів, про що свідчать надані на дослідження Додатки «Графік платежів» до Кредитного Договору та дані виписок по рахунку № НОМЕР_1 .

7.Згідно наданих на дослідження документів, документально підтвердити розмір реальної відсоткової ставки за говором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р., укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , не видається за можливе, оскільки в наданих на дослідження матеріалах відсутні платіжні документи, що підтверджують сплату страхових та/бо інших платежів за надані супутні послуги.

Судом враховується висновок експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 25.06.2021 року з якого вбачається, що експертами КНДІСЕ не враховано розрахунок банку як доказ, який підтверджував би реальну заборгованість відповідача 1, або ж визначену реальну відсоткову ставку за відповідним кредитним договором, тому такий розрахунок не може використовуватися як доказ визначеної в ньому заборгованості.

Суд враховує, що відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Однак, на спростування вказаного висновку судових експертів, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів та не наведено доводів, що ставлять вказаний висновок під сумнів.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши надані позивачем розрахунки та вивчивши висновок судових експертів, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р., яку позивач намагається стягнути з відповідачів в судовому порядку не підтверджений документально та розрахунково, крім того, не підтверджений документально розмір реальної відсоткової ставки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог про наявність у відповідача 1 заборгованості за кредитним договором № ML-008/825/2006 від 04.12.2006 р у розмірі 556 185 грн. 60 коп., а тому вимоги позову в цій частині слід залишити без задоволення за їх недоведеністю.

Крім того, за змістом статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно з частинами першою та другою ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Частиною першою ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Таким чином, в разі неможливості виконання боржником за кредитним договором грошового зобов`язання, поручитель зобов`язаний його погасити.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Зважаючи на те, що договір поруки між позивачем та відповідачкою 2 було укладено 04.12.2006 року за № SR-ML-008/825/2006, а Банк звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачки 10.10.2016 року, тобто після спливу десяти років, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині в зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.3,6,15,16,525-526, 610, 611, 626- 629, ч.1 ст.634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 89, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: