КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 757/16266/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2771/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

02 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Ящук Т.І.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 доАкціонерного товариства Комерційнийбанк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки такою, що припинена, -

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 01 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNQ0GA00000198, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15050 доларів США на споживчі цілі та 3255 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця, з кінцевим терміном повернення до 12 вересня 2018 року. Позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти у строк не пізніше 01 листопада 2027 року шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 187,43 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором, 01 листопада 2007 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поруки №DNQ0GA00000198, за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобов`язань у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_2 .

Позивач вважає поруку припиненою з огляду на те, що у грудні 2014 року відповідач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та другого поручителя ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 19112,30 доларів США.

РішеннямПавлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року позов Банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 19112,30 доларів США. При цьому, відповідач не висував позовні вимоги до ОСОБА_1 та не направляв йому як поручителю жодного повідомлення про невиконання позичальником кредитних зобовязань, хоча заборгованість за Кредитним договором у ОСОБА_2 виникла ще у 2014 році, у зв`язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

У зв`язку із викладеним та з врахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 36-42), просив визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року з 25.12.2019 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись ізрішенням суду, 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що оскільки договором поруки від 01.11.2007 року не було визначено строк дії договору (п. 11 договору поруки), до спірних правовідносин слід застосовувати положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя ОСОБА_1 про виконання ним солідарного з боржником ОСОБА_2 зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

Зазначив, що згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 року у справі №6-48цс11, від 23.05.2012 року в справі №6-33цс12, від 18.07.2012 року в справі №6-78цс12 зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою повязується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч.4 ст.559 ЦК України, що судом першої інстанції не було враховано.

Також вважає, що зміст умов Кредитного договору від 01.11.2007 року і той факт що 25 грудня 2014 року Банк звернувся з позовом до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропертовської області про стягнення з позичальника ОСОБА_2 та з поручителя ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 19112, 30 дол. США (справа 185/11921/14-ц ), свідчить про те, що відповідач, згідно положень ст. 1050 ЦК України та пункту 2.3.7 Кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов`язання з 01 листопада 2027 року на 25 грудня 2014 року, а тому настали умови припинення поруки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір № DNQ0GA00000198, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 15 050,00 доларів США на термін до 01.11.2027 р., позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором; згідно пункту 5.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами (у частині сплати винагороди згідно пункту 7.1 договору, а також сплати страхових платежів згідно підпунктів 2.1.3, 2.2.7 договору), в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) був укладений договір поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 2 договору); у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 4 договору); згідно пункту 11 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором; згідно пункту 12 договору порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порука діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому відсутні правові підстави визнавати припиненою поруку.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (статті 526 ЦПК України).

Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зач.ч. 1,2статті 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору поруки) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNQ0GA00000198, за умовами якого банк зобов`язавсянадати позичальнику кредит у розмірі 15050,00 доларів США на термін до 01.11.2027 р., позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленомукредитним договором; згідно пункту 5.1 договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами (у частині сплати винагороди згідно пункту 7.1 договору, а також сплати страхових платежів згідно підпунктів 2.1.3, 2.2.7 договору), в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 2 договору); у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 4 договору); згідно пункту 11 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором; згідно пункту 12 договору порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннямПавлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 19112,30 доларів США.

Зі змісту даного рішення вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у грудні 2014 року (а.с. 24-26).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що ним заявлялися вимоги до ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитним договором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., укладеним між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що строк дії договору поруки та строк припинення поруки визначений сторонами у п.п. 11, 12 Договору поруки і на час розгляду справи в суді не сплинув.

З висновком суду першої інстанції про те, що договір поруки діє, оскільки у положенні ч. 4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору поруки), що мова йде про строк виконання основного зобов'язання, а не про строк дії договору, якщосторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання,такий строк може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Так, з договору кредиту № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., укладеного між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 вбачається, що строк дії основного зобов`язання встановлений сторонами до 01.11.2027 року (п. 7.1), у договорі поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., укладеному між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12).

Як зазначено вище, строк (термін) повернення кредиту сторонами встановлений до 01.11.2027 року.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Разом з цим, судом встановлено, що 25 грудня 2014 рокуПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогами до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що згідно з вимогами кредитного договору,за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк,кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тобто, у разі пред'явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, він такими діями на власний розсуд змінює умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення 25 грудня 2014 року даного позову про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк повернення кредиту з 01.11.2027року на 25.12.2014року.

Таким чином, відповідно до п. 12 договору № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 р., укладеного між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , порука має припинитися з 25 грудня 2019 року (після спливу 5-ти років з дня настання терміну повернення кредиту - 25 грудня 2014 року).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

Відтак, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, з АТ Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. (840,80+1261,20).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року -скасувати, прийняти нову постанову наступного змісту.

Позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки такою, що припинена - задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року з 25.12.2019 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 2102 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 04 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді