ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2260/22 Справа № 211/69/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Бардін О.С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бондар Я.М.,

Суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

заслухавши доповідь судді доповідача Бондар Я.М. по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNKMAE00000122 від 28 серпня 2008 року в розмірі 29 220,86 доларів США,, що за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.12.2012 року складає 233 474, 66 грн., витребувано у ОСОБА_4 ) та передано в заклад ПАТ «Акцент-Банк» : предмет застави автомобіль марки «BMW» модель 523І, рік випуску 1996, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5

-комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля марки«BMW» модель 523І, рік випуску 1996, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 .

Звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки «BMW» модель 523І, рік випуску 1996, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Акцент-Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ «Акцент-Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 2334, 75 грн. понесених судових витрат.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетовської області від 29 травня 2014 року зустрічну позову заяву ОСОБА_6 до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення моральної шкоди, зобов`язання привести у відповідність до чинного законодавства кредитний договір , залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача.

20 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року та просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що з рішенням суду відповідачка ознайомилась лише 08 грудня 2021 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишено без руху, для чого надано строк для зазначення інших поважних причин, які перешкоджали відповідачу оскаржити рішення суду протягом тривалого строку та надання доказів на підтвердження поважності цих причин.

Попереджено особу, яка подає апеляційну скаргу, що на випадок невиконання даної ухвали в названий строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження, і апеляційна скарга буде повернута.

На виконання вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2021 року, представник ОСОБА_1 який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 надав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 ознайомилась з рішенням суду 08 грудня 2021 до недавнього часу не знала про існування спірного рішення суду. Дізналась про необхідність звернення до суду для його отримання після того, як намагалась укласти трудовий договір.

Вважає, наведені обставини такими, що надають ОСОБА_7 право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року та проаналізувавши її доводи щодо обставин, які, на її переконання, об`єктивно перешкоджали ОСОБА_2 оскаржити рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року у встановлені Законом строки та надає їй право на подання апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Як вбачаються з матеріалів справи, 02 вересня 2013 року ОСОБА_8 від імені якої діяв представник ОСОБА_9 зверталась до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення моральної шкоди, зобов`язання привести у відповідність до чинного законодавства кредитний договір.

Представник відповідача Перкін В.П., приймав участь у судових засіданнях та заявляв у справі клопотання від імені ОСОБА_6 .

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_10 повідомлена належним чином про дату слухання справи (а.с. 52, 57,89).

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року, за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» в рішенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року виправлено описку.

Дану ухвалу особисто отримано ОСОБА_6 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 107)

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка ОСОБА_3 , беззаперечно була обізнана про розгляд судом першої інстанції справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_11 звернення стягнення, про існування рішення по вказаній справі, й доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 222 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції) копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин. Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею.

Частиною першою статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з частиною третьою статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною другою статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, виходячи зі змісту наведеної норми, висновок, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження є очевидним.

Відповідно до статті 123 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції) перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що дата складення повного тексту не зазначена. Отже, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції обчислюється з урахуванням вимог статті 123 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції), тобто з 29 травня 2014 року.

Також у резолютивній частині рішення суду першої інстанції роз`яснено, що особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга зареєстрована апеляційним судом 20 грудня 2021 року, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження. Останній день подання апеляційної скарги 09 червня 2014 року.

Відповідно до частини першої 223 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Пономарьов проти України» № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справі «Науменко проти України» («Naumenko v. Ukraine») від 09 листопада 2004 року та у справі «Полтораченко проти України» («Poltorachenko v. Ukraine») від 18 січня 2005 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, ОСОБА_3 пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції більш ніж на сім років та не наведено поважних та об`єктивних обставин, які перешкоджали оскаржити судове рішення в апеляційному порядку в межах цих строків, виняткових обставин для поновлення таких строків не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути учаснику справи, що їх подавав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: