_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/354/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Макаренко Г.В., Свистуновій Є.С. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гарська Вікторія Валеріївна про визнання частково недійсним договору дарування та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 у якому просили суд визнати факт прийняття ОСОБА_5 спадщини померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнати факт прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в частині 3/8 її частин, яке видано 26.08.2004р.; витребувати із чужого володіння ОСОБА_4 та визнати за обома позивачами по 3/16 частин вказаної квартири; припинити речові права ОСОБА_4 на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 .

Позов вмотивовано тим, що позивачі є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 20.07.1993р. було видане свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_6 . Спадщину після їх смертей, у вигляді певних частко на вказану квартиру, прийняла ОСОБА_5 , якій 26.08.2004р. було видане свідоцтво про право власності на квартиру на Ѕ її частку, внаслідок чого її право власності на вказану квартиру було зареєстровано у вигляді 1/1 частини. В подальшому у 2006р. зазначену квартиру ОСОБА_5 подарувала відповідачу ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, і з заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися позивачі.

Позивачі вказують, що на час смерті їх батька ОСОБА_9 був неповнолітнім, а отже прийняв спадщину у вигляді відповідної частки квартири АДРЕСА_1 . Також зазначають, що їх мати ОСОБА_5 та ОСОБА_2 також фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , що в свою чергу є підставою для визнання оспорюваного свідоцтва про прийняття спадщини частково недійсним.

Крім цього позивачі зазначають, що частка на вказану квартиру, яка повинна належати їх матері, після її смерті повинна бути розподілена між ними, на неї повинно бути визнано право власності за ними, а сама частка повинна бути витребувана у відповідача.

У справі 27.10.2020р. відкрито загальне позовне провадження.

9.04.2021р. судом прийнято до провадження уточнену позовну заяву.

Представник відповідача відзиву на позов не надала.

У судовому засіданні представник позивача та позивачі позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача та відповідач проти задоволення позову заперечували, просили застосувати строки позовної давності. Зазначили, що оскільки строк на прийняття спадщини сплив 11.06.2004 року, то до виниклих правовідносин має бути застосовано положення чинного ЦК України, яке визначає умови для прийняття спадщини як 1. подача заяви про прийняття спадщини до нотаріуса 2. постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач в особі ОСОБА_1 та померла ОСОБА_5 , діюча в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього на той час ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Докази про постійне проживання із спадкодавцем також відсутні. Це виключає можливість вважати позивача в особі ОСОБА_10 та померлу ОСОБА_11 особами, які прийняли спадок померлого ОСОБА_12 і, як наслідок,- вважати їх особами, які вправі оскаржити всі дії стосовно спірного майна, вчинені нотаріусом та померлою в особі ОСОБА_13 за життя. Заяви до нотаріуса позивачів відсутні і відсутні належні докази на предмет фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном позивачами в силу ст. 549 ЦК УРСР.

Допитані у якості свідків обидва позивачі надали пояснення, що фактично прийняли спадщину після смерті батька у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 , шляхом проведення у ній певних ремонтних робіт, що в свою чергу підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Допитаний у якості свідка ОСОБА_16 дав суду пояснення, що йому відомо, що позивачі, коли помер їх батько, проживали на вул.Кордонна м.Одеси разом з їх матір`ю.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Спірні правовідносин регулюються чинним ЦК України 2003р.

Судом встановлено, що позивачі є дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , а батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 20.07.1993р. було видане свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках (т.1 а.с.75).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого спадщину у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 прийняла його дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_6 (т.1 а.с.131).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (т.1 а.с.123).

Отже спадкоємцями першої черги, згідно вимог ст.1261 ЦК України, після смерті останнього були його дружина, діти та матір.

Після його смерті спадщину у вигляді Ѕ частини вказаної квартири прийняла його мати ОСОБА_8 , подавши до Третьої державної нотаріальної контори м.Одеси відповідну заяву (т.1 а.с.124), і 26.08.2004р. їй було видано свідоцтво про право власності за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_6 .

Інші спадкоємці відповідних заяв про прийняття спадщини не подали. Слід зазначити, що ОСОБА_5 заяви відповідно до вимог ст.1269ч.4 ЦК України після смерті ОСОБА_12 нотаріусу також не подавала.

У порушення вимог ст.1268 ч.4 ЦК України, згідно якої малолітня, неповнолітня, особа, вважаються такими, що прийняли спадщину, позивач ОСОБА_2 (т.1 а.с.8), якому на час смерті батька було 12 років, не був включений нотаріусом до кола спадкоємців, а отже його право на спадкування після смерті батька ОСОБА_6 підлягало судовому захисту.

29.12.2006р. ОСОБА_8 уклала з Сілаковою договір дарування квартири АДРЕСА_1 , і він посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. (т.1 а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (т.1 а.с.208), після смерті якої позивачі прийняли спадщину, та отримали відповідні свідоцтва (т.1 а.с.240об., 242).

Однак, стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності.

Згідно ст.13ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Посилання сторони позивачів на норми ЦК УРСР 1963р., як на норми Закону, який регулює спірні правовідносини у справі, суд вважає неправильними. Пленум Верховного суду України у Постанові №7 від 30.05.2008р. роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 1.01.2004р. застосовуванню підлягає чинне на той час законодавство, якщо строк на її прийняття закінчився до 01.01.2004р. У даному випадку строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12 закінчився після 01.01.2004р., а отже ЦК УРСР 1963р. до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Вказана неправильність визначення у позові застосування законодавства, потягнула за собою помилковість при визначенні способу захисту прав позивачів.

Під неналежним способом захисту слід розуміти такий, що не відповідає змісту порушеного права та не забезпечує реальне поновлення прав у випадку задоволення позову.

Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269ч.1 та ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Вимоги щодо визнання фактів прийняття ОСОБА_5 спадщини померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 та факту прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 не мають юридичного значення для позивачів, такі вимоги не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів у встановлених судом правовідносинах, оскільки зазначені особи не були зареєстровані у вказаній квартирі, і належним способом захисту було б встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, як то вимагає ст.1268ч.3 ЦК України.

Обрання позивачами неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Оскільки обраний позивачами спосіб захисту своїх прав як то визнання факту прийняття ОСОБА_5 спадщини померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 та визнання факту прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого ОСОБА_6 у вигляді 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 не має юридичного значення для позивачів, тобто не є належним, а самостійних, або інших, підстав для задоволення позову в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в частині 3/8 її частин, яке видано 26.08.2004р.; витребування певних часток квартири АДРЕСА_1 із чужого володіння ОСОБА_4 на користь позивачів, і припинення речових прав ОСОБА_4 на такі частки квартири - не має, то позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 4-13,76-89, 258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.