З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/517/21
Провадження №2/377/6/22
25 січня 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання - Ричок Х.В., представника позивача адвоката Климчук В.В., представника третіх осіб ОСОБА_1 , позивач, відповідач відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган Опіки та Піклування Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області; Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської Ради Вишгородського району Київської області - про позбавлення батьківських прав,
До суду надійшла позовна заява, з уточненням ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про позбавлення його батьківських прав їх спільної дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що батьком дитини у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_5 . У зареєстрованому шлюбі вони не перебували, однак деякий час підтримували близькі відносини, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_5 визнав своє батьківство, тож зазначений у свідоцтві про народження дитини як батько. Після народження дитини сторони почали проживати разом в квартирі позивачки, однак зважаючи на низькі батьківські якості відповідача, його нерозуміння потреб малолітньої дитини і матері, яка на певний час була позбавлена можливості працювати, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Славутицького міського суду у справі №1023/434/12 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , присуджено стягувати з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини доходів відповідача. Приблизно після року спільного проживання у 2013 році сторони вирішили припинити відносини. Участь відповідача в житті дитини з того часу почала носити епізодичний характер - він то приходив, проводив час з донькою, то тривалий час не з`являвся, тож позивачка не могла розраховувати на підтримку з його боку. Сторони незважаючи на окреме проживання продовжували спілкуватись, але в поведінці відповідача не вбачалось прагнення стати хорошим батьком, брати участь у вихованні доньки. На той час відповідач працював на ДСП Чорнобильська АЕС і з його зарплати утримувались аліменти на дитину. Проживати відповідач став вже в АДРЕСА_1 , в квартирі своєї матері. У березні 2015 року позивачка отримала аліменти, у розмірі, який значно перевищував суми, отримувані у попередні місяці. З метою з`ясування причини таких нарахувань вона зателефонувала за місцем роботи боржника - ОСОБА_5 на ДСП «Чорнобильська АЕС» де їй повідомили, що останній звільнився з роботи і розмір аліментів обчислено з урахуванням виплат, які отримав ОСОБА_5 при звільненні. Про свої наміри звільнитись з роботи відповідач позивачці не повідомляв, що свідчить про бажання приховати цей факт. З квітня 2015 року стягнення аліментів з ОСОБА_5 не проводились, станом на 28.07.2021 року заборгованість становить 214149,38 гривень. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що ОСОБА_5 знявся з реєстрації за місцем останнього проживання 25.04.2015. Враховуючи значний розмір заборгованості по аліментам постановою державного виконавця від 28.07.2021 встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України. Зважаючи на те, що відповідач виїхав за межі України і до цього часу, не повідомляв про своє місце перебування, спілкування між дитиною і батьком припинилось у 2015 році. Так само припинилось і матеріальне забезпечення батьком своєї доньки. З 2017 року вона придбала квартиру у м. Чернігові, де і по сей час зареєстрована та проживає з донькою. Незважаючи на обізнаність дитини про існування батька, ОСОБА_4 не цікавиться тим де він, не згадує про нього і не сумує за ним. Відповідач відсутній в житті дитини близько шести років - після виїзду за межі України відповідач жодного разу не телефонував, не надсилав подарунків дитині, не вітав з днем народження чи з іншим святом, що свідчить про знецінення відповідачем таких проявів уваги. З викладених обставин вбачається, що відповідач свідомо і навмисно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Він не цікавиться станом її здоров`я, взалі не спілкується з дитиною, формування дитини тривалий час відбувається без присутності батька, і будь-який емоційний зв`язок між батьком і дитиною відсутній взагалі. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав.
Ухвалою судді від 31 серпня 2021 року, після виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання яке неодноразово відкладалось через відсутність належного повідомлення відповідач.
Ухвалою від 27.09.2021 року задоволено клопотання позивача про розгляд справи в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.
Підготовче засідання 29.09.2021 року було відкладено, у зв`язку з неявкою позивачки та відсутністю відомостей про отримання відповідачем судової повістки, ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками.
Підготовче засідання 21.10.2021 року було відкладено, у зв`язку з відключенням позивачки від відео конференції та відсутністю відомостей про отримання відповідачем судової повістки, ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками.
Ухвалою судді від 25.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою судді від 16.12.2021 року відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.
Судове засідання 28.12.2021 року було відкладено, у зв`язку з викликом свідків.
В судовому засіданні 18.01.2022 року оголошено перерву, у зв`язку з наданням часу органу опіки та піклування підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Климчук В.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що ОСОБА_4 протягом багатьох років знаходяться на утриманні позивачки ОСОБА_2 . Відповідач протягом багатьох років, належної матеріальної допомоги на дитину не надає. Батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню ОСОБА_4 , не піклуються про її здоров`я, моральний та духовний розвиток, тому повинен бути позбавлений батьківських прав.
Представник третьої особи ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ОСОБА_4 повністю знаходяться на утриманні матері, яка займається їх вихованням. Тому з метою захисту прав та законних інтересів дитини доцільним буде позбавлення батьківських прав відповідача.
Відповідачі ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також за останнім відомим місцем реєстрації, проте конверт із судовою повісткою та процесуальними документами повернувся до суду з відмітками «повертається» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подано.
За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, суд обговорив в судовому засіданні з учасниками справи можливість ухвалення заочного рішення у справі і оскфільки представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, вирішив ухвалити заочне рішення.
За клопотанням представника позивача під час розгляду справи були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона є подругою ОСОБА_2 . Вони знайомі з 2010 року, працювали разом. Вона є хрещеною мамою ОСОБА_4 . Їй відомо що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 намагались жити разом. Але ОСОБА_5 від народження ОСОБА_4 був присутній місяців 10. Коли ОСОБА_2 та ОСОБА_4 7 років тому переїхали до м. Чернігова ОСОБА_5 вона жодного разу не бачила і не чула про нього. Батька ОСОБА_4 замінив дідусь. ОСОБА_4 про батька не питає і не згадує. ОСОБА_5 був присутній на першому дні народженні ОСОБА_4 , більше вона його не бачила. Їй не відомо щоб він дарував подарунки, передавав привітання. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо що ОСОБА_5 виїжджав до Німеччини, де він перебуває зараз їй не відомо. Утриманням та вихованням займається мама ОСОБА_2 та допомагають її бабуся та дідусь.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона знайома з ОСОБА_2 з 2004 року. Вони товаришують, їх діти спілкуються. Їй відомо, що у 2012 році народилась ОСОБА_4 . На початку ОСОБА_2 з батьком дитини проживали разом, у шлюбі не перебували. Коли вона приходила в гості або на свята, ОСОБА_5 особисто не бачила. Вихованням та утриманням ОСОБА_4 займається ОСОБА_2 та її батьки. Їй відомо що ОСОБА_4 навчається у приватній школі, за яку сплачує ОСОБА_2 . Коли вони проживали в м. Славутич, вона часто бачила ОСОБА_4 на прогулянках з дідусем, вона не бачила щоб батько гуляв з ОСОБА_4 , не бачила на святах. Їй не відомо щоб він дарував подарунки, передавав привітання. При спілкуванні зі ОСОБА_4 вона не згадує батька. ОСОБА_5 взагалі відсутній у житті ОСОБА_4 , батька замінив дідусь.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він є братом позивачки. Йому відомо що ОСОБА_5 5 років тому зник. Він знає що ОСОБА_5 є татом його племінниці ОСОБА_4 , але участі у її житті не приймає зовсім, вони взагалі не спілкуються. Ні вихованням, ні утриманням, ні розвитком батько не займався. На днях народженнях ОСОБА_4 батька ніколи не було, Він ОСОБА_5 бачив всього декілька разів, на початку відносин з ОСОБА_2 . В зареєстрованому шлюбі вони не перебували. ОСОБА_4 у його присутності жодного разу не згадувала про батька і не розповідала, бо не пам`ятає його. Утриманням ОСОБА_4 займається ОСОБА_2 та його батьки, бабуся та дідусь, допомагають.
Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона є мамою ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_4 . Їй відомо що її донька ОСОБА_2 сама виховує доньку ОСОБА_4 багато років. ОСОБА_5 Віттіх був присутній в перший рік після народження ОСОБА_4 і вони проживали разом. Потім він зник і від нього немає жодної інформації до сіх пір. ОСОБА_2 повідомила їй що було смс повідомлення від ОСОБА_5 , в якому він сказав що їде. Їй відомо що перші два роки він сплачував аліменти а потім звільнився з роботи і поїхав. У шлюбі вони не перебували але дитину він зареєстрував на себе. Вихованням та утриманням займається її донька ОСОБА_2 , а вони з дідусем допомагають. ОСОБА_5 був на першому дні народженні ОСОБА_4 , більше не був. Жодного разу не передавали подарунки ні він ні його родичі. ОСОБА_4 про батька не питає, не згадує. Вона не відчуває його відсутності, вона зростає у любові і комфорті. ОСОБА_4 займається і малюванням, і гімнастикою, в неї багато друзів. ОСОБА_4 дуже розсудлива дівчинка, в неї міцний контакт з мамою.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю, а ОСОБА_5 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області 14 лютого 2012 року, про що складено відповідний актовий запис № 31. (а.с.12)
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.10.2004 року по 19.07.2013 року (знятий з реєстрації в м. Чигирин Черкаської області) ( а.с.29).
Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Чигиринської міської ради Черкаської області, ОСОБА_5 в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі відсутній. (а. с. 33).
Позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 37)
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 127-128)
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Славутицького міського відділу ДВС ЦМУМЮ від 28.07.2021 № 7658, ОСОБА_5 станом на 01.07.2021 року має заборгованість 214149,38 гривень. Аліменти присуджені рішенням Славутицького міського суду Київської області у справі №1023/434/12 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини доходів відповідача (а.с.39).
У зв`язку з чим в.о. начальника Славутицького міського відділу ДВС ЦМУМЮ В.Приліпко, встановлено що до ОСОБА_5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, і т. д. відповідно до п.9. ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 38).
ОСОБА_5 працював на ДСП «ЧАЕС» з 28.09.2000 року по 17.03.2015 року на посаді інженера з проєктно- кошторисної роботи 1 категорії, що підтверджено копіями наказів та листом з ДСП «ЧАЕС» (а.с. 93-95)
Згадно відомостей з Державної прикордонної служби від 10.11.2021 року ОСОБА_5 з 10.11.2016 року по 10.11.2021 року державний кордон України не перетинав(а.с. 103)
Згідно довідки практичного психолога Д.Піщуліної Центру психології та розвитку «Be Yourself» від 24.11.2021 року, встановлено відсутність емоційного зв`язку малолітньої ОСОБА_4 з біологічним батьком, оскільки мати створила всі умови для комфортного розвитку дитини, задовольняючи всі її потреби, а роль батька фактично взяв на себе дідусь - ОСОБА_6 (а. с. 139-144).
Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї ВК Славутицької Міської ради Вишгородського району Київської області від 23.11.2021 року № 01-32/354 ОСОБА_5 із заявами про участь у вихованні ОСОБА_4 , про перешкоджання матір`ю у спілкуванні з дитиною до служби не звертався (а.с. 134)
Згідно до листа КЗ «Славутицький міський центр соціальних служб» Славутицької Міської ради Вишгородського району Київської області від 25.11.2021 року № 1-26/297 ОСОБА_5 із заявами щодо порушення його батьківських прав відносно ОСОБА_4 до служби не звертався. (а.с. 136)
З акту обстеження умов проживання Службою у справах дітей та сім`ї Чернігівської міської ради у квартирі АДРЕСА_4 встановлено що за адресою зареєстрована та проживає: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , також тимчасово проживають ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , які зареєстровані за адресою АДРЕСА_5 . Квартира складається з трьох кімнат, утримується в гарному санітарному стані, облаштована необхідними меблями та сучасною побутовою технікою. У дитини є окрема кімната. В сім`ї гарні, доброзичливі відносини. (а.с. 176)
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 від 1901.2022 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 (а.с. 215)
Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи положення ст.ст.8-11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст.18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.
Частиною 1 ст.27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За правилами статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу.
Як зазначено у ч.4, ч.5 та ч.6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 4 від 19.01.2022 року, з метою захисту законних прав та інтересів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за для належного виховання, рівня життя, фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 (а. с.214).
Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 4).
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року (справа №180/1954/19), від 13 листопада 2020 року (справа №760/6835/18), від 09 листопада 2020 року (справа №753/9433/17), від 02 листопада 2020 року (справа №552/2947/19) та у постанові від 24 квітня 2019 року (справа №300/908/17).
Зазначені обставини дають підстави для висновку про наявність реального порушення прав дитини внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 .
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір в сумі 908,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення виготовлено 03.02.2022 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача - адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, адреса місця знаходження: АДРЕСА_7 .
Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя Т. О. Малишенко