Постанова

Іменем України

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 369/1294/18

провадження № 61-11169св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,

від 01 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та зобов`язання привести нежитлове приміщення у попередній стан.

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що її неповнолітня дочка

ОСОБА_2 є власником квартири

АДРЕСА_1 .

Будинок за вказаною адресою вводився в експлуатацію та реєструвався з чотирма поверхами та дахом, будь-яких надбудов у цьому будинку не передбачено. Проте ОСОБА_3 незаконно збудував мансарду на два поверхи, тобто будинок із чотириповерхового перетвориться у шестиповерховий будинок.

Дане переобладнання на даху (горищі) будинку призвело до порушення та руйнування конструктивних елементів та погіршення технічного стану всього будинку в цілому. Внаслідок проведення вказаних будівельних робіт в квартирі позивача з`явились тріщини, що завдало матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Крім того, горище є допоміжним приміщенням, яке перебуває у спільній сумісній власності всіх власників квартир та до якого встановлені відповідні вимоги використання.

Просила суд стягнути на свою користь з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 6 093 грн, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та зобов`язати ОСОБА_3 привести нежитлове приміщення № 12 шостої секції багатоквартирного чотириповерхового житлового будинку по

АДРЕСА_1 у попередній стан, шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області, у складі судді Ковальчук Л. М., від 04 лютого 2020 року залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, у складі судді Ковальчук Л. М., від 26 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення шкоди, у вигляді тріщин в квартирі, діями відповідачів по справі та вчинення відповідачами неправомірних дій.

Суд також врахував, що ОСОБА_1 , заявляючи клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 , не зазначила, з якими позовними вимогами звертається до цього відповідача.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада

2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Зобов`язано ОСОБА_3 привести нежитлове приміщення № 12 шостої секції багатоквартирного чотирьохповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 у попередній стан, шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку. В решті позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_3 не виконав приписи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про допуск посадової особи вказаного департаменту та зупинення будівельних робіт, тобто ним не вжито заходів спрямованих на забезпечення виконання вимог приписів та усунення вчиненого правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а тому наявні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання привести нежитлове приміщення у попередній стан.

Водночас колегія суддів вказала на недоведеність позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

05 липня 2021 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із районного суду. Зупинено, до закінчення перегляду в касаційному порядку, виконання постанови Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року в частині зобов`язання ОСОБА_3 привести нежитлове приміщення № 12 шостої секції багатоквартирного чотирьохповерхового житлового будинку по

АДРЕСА_1 у попередній стан, шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.

У липні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_3 вважає те, що апеляційний суд не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 342/1542/14-ц, від 16 грудня

2020 року у справі № 490/7945/14-ц, від 28 березня 2018 року у справі

№ 520/8073/16-ц, у постанові Верховного Суду України від 06 вересня

2017 року у справі № 6-1721цс16 (пункт 1 частини другої статті 389

ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування судового рішення, а саме те, що оскаржувана постанова не підписана суддями, що зазначені в судовому рішенні (Приходько К. П. і Писаною Т. О. ), а крім того справу розглянуто за його відсутності, однак він належним чином не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Звертає увагу, що позивач не довів існування перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, погіршення технічного стану житлового будинку, а у листах Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області не встановленого жодного факту, окрім недопущення особи цього департаменту до об`єкту будівництва, що зумовлено відсутністю осіб на об`єкті.

Стверджує, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

Також наголошує, що реконструкція нежитлового приміщення узгоджена з усіма сусідами, обслуговуючою організацією та проведена без погіршення стану несучих конструкцій і внутрішньо-будинкових комунікацій, таке переобладнання не призвело до порушення прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, не порушило санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Крім того, він не є власником реконструйованого приміщення, а виконання рішення апеляційного суду фактично призведе до руйнування будинку внаслідок демонтажу несучих конструкцій.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що апеляційним судом належним чином повідомлено ОСОБА_3 про час, місце та дату розгляду справи.

Звертає увагу на неможливість відчуження горища та те, що

ОСОБА_3 без дозволу на реконструкцію та переобладнання незаконно переоформив мансардне приміщення. Спірне приміщення було відчужено на користь ОСОБА_4 після призначення судом технічної експертизи. Для будівництва мансарди необхідна згода всіх мешканців цього будинку, проте власники квартир № 41 та № 47 не надали такої згоди. ОСОБА_3 у судовому засіданні 20 квітня 2021 року визнано факт проживання у мансардному приміщенні.

Реконструкція проведена без дозвільних документів на будівництво.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_2 2006 року народження, яка є дочкою ОСОБА_1 ,

є власником квартири

АДРЕСА_1 .

Згідно актів обстеження № 94 від 20 червня 2017 року, № 1 від 30 січня

2018 року в зазначеній квартирі наявні тріщини в декількох місцях. Причини виникнення тріщин не зазначено.

Відповідно до листів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області під час виїзду 28 липня 2017 року на об`єкт будівництва, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_7 , з метою проведення позапланової перевірки замовником будівництва ОСОБА_3 було недопущено посадову особу департаменту до проведення перевірки, про що було складено відповідний акт від 28 липня 2017 року та вручено приписи

від 28 липня 2017 року № С-2807/11 з вимогою допустити посадову особу департаменту до проведення перевірки 10 серпня 2017 року та № С-2807/12 з вимогою зупинити із 28 липня 2017 року будівельні роботи за вищевказаною адресою об`єкту будівництва.

Під час виїзду 10 серпня 2017 року на об`єкт будівництва з метою проведення перевірки виконання замовником будівництва

ОСОБА_3 вимог приписів від 28 липня 2017 року № С-2807/11,

№ С-2807/12 було встановлено, що вимоги вказаних приписів не виконані, а саме: посадову особу департаменту не допущено до проведення перевірки на об`єкті будівництва та будівельні роботи на вказаному об`єкті будівництва продовжуються.

За результатами перевірки було складено акт № Т-1008/4 та вручено припис від 10 серпня 2017 року № С-1008/6 з вимогою виконати припис

від 28 липня 2017 року № С-2807/12 (зупинити будівельні роботи) та допустити посадову особу департаменту до проведення перевірки 30 серпня 2017 року.

Під час виїзду 30 серпня 2017 року на об`єкт будівництва з метою проведення перевірки виконання замовником будівництва

ОСОБА_3 вимог припису від 10 серпня 2017 року № С-1008/6 було встановлено, що вимоги вказаного припису не виконані, а саме посадову особу департаменту не допущено до проведення перевірки на вказаний об`єкт будівництва та будівельні роботи реконструкції нежитлового приміщення продовжуються. За результатами перевірки було складено акт № Т-3008/4.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу був власником нежитлового приміщення (творчої майстерні) АДРЕСА_7 , що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності

№ 43533081 від 09 вересня 2015 року.

Архітектором ОСОБА_6 було складено проект архітектурних рішень по об`єкту: реконструкція нежитлового приміщення (творчої майстерні) АДРЕСА_7 .

Із 18 липня 2018 року власником квартири

АДРЕСА_6 , є ОСОБА_4 .

Позиція Верховного Суду

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно частини першої-другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні за змістом положення закріплено у статті 319 ЦК України, відповідно до яких власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Права власника житлового будинку, квартири визначено у статті 383

ЦК України, відповідно до частини другої якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до пункту 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі

№ 520/8073/16-ц викладено висновок, що здійснюючи захист порушених прав позивача, який вважає, що таке порушення завдано внаслідок протиправних дій відповідача, слід звертати увагу й на те, що здійснюючи захист прав однієї особи шляхом зобов`язання вчинення певних дій іншою особою, підлягає з`ясуванню чи не будуть порушені права інших осіб, в тому числі відповідача.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , зокрема просила суд зобов`язати ОСОБА_3 привести нежитлове приміщення № 12 шостої секції багатоквартирного чотириповерхового житлового будинку по

АДРЕСА_1 у попередній стан, шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи спір, встановили, що після пред`явлення позову та до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті ОСОБА_3 відчужив реконструйований об`єкт нерухомості на користь ОСОБА_4 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 04 лютого 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ОСОБА_4 .

Однак суд першої інстанції, залучивши до участь у справі ОСОБА_4 в якості співвідповідача, не з`ясував які саме позовні вимоги ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , заявляє до цього відповідача.

У той же час відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

У даному випадку при вирішенні клопотання щодо залучення до участі у справі ОСОБА_4 в якості співвідповідача, з огляду на встановлені обставини (вибуття майна із власності ОСОБА_3 ) та предмет спору, очевидно існувала необхідність роз`яснення позивачу її процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій.

Апеляційний суд, вирішуючи спір по суті, на наведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про зобов`язання ОСОБА_3 вчинити певні дії (зокрема демонтувати несучі конструкції та перекриття) щодо об`єкту нерухомого майна власником якого він не є.

Допущені судами попередніх інстанцій порушенням норм процесуального права, унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду не в повній мірі відповідають вимогам щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411

ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не містить доводів в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України справа в цій частині касаційним судом не переглядається.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки постанова Київського апеляційного суду 01 червня 2021 року в зупиненій частині скасована, то відсутні підстави для поновлення її виконання.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 26 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 01 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про зобов`язання привести приміщення у попередній стан скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович