Номер провадження 2/754/816/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А

при секретарі - Дуб С.І.

за відсутності сторін

розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фіненс», 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Кучерявого Д.В., звернувся до суду з позовом до ТОВ «Платінум Фіненс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 30.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. вчинено виконавчий напис № 995 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платінум Фіненс» заборгованості в сумі 46 469,94 грн. за кредитним договором №500093810 від 01 квітня 2008 року. На підставі оскаржуваного нотаріального напису відкрито виконавче провадження № 63942335 та перебуває в провадженні приватного виконавця Пімахової Д.В. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Платінум Фіненс» та/або приватного нотаріуса не отримував. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За таких підстав, позивач просить визнати виконавчий напис від 30.03.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 995, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Платінум Фіненс» заборгованості в сумі 46 469,94 грн. за кредитним договором №500093810 від 01 квітня 2008 року таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути понесені судові витрати у розмірі 908 грн.

Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання з викликом сторін.

Протягом підготовчого розгляду справи представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Протягом підготовчого розгляду справи відповідач - ТОВ «Платінум Фіненс» вимоги позову не визнав.

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Стороною позивача 13 січня 2022 року було подано заяву, в якій просили розглядати справу за відсутності позивача та його представника.

Представником Відповідача до суду протягом розгляду справи в судовому засіданні заяв чи клопотань не надходило.

Третя особа: приватний нотаріус Куба Ю.В. також в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

30 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 995, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №500093810 , який був укладений 01 квітня 2008 року із ПАТ «Альфа-Банк».

Судом встановлено, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Платінум Фіненс» на підставі договору факторингу № 1501/2020 від 15 січня 2020 року.

Сума заборгованості становить 46 469,94 грн., строк за який проводиться стягнення: 03.06.2009 по 25.02.2020.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис № 995, який виданий 30.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. про стягнення грошових коштів у розмірі 46 469,94 грн., перебуває на виконанні у приватного виконавця Пімахової Д.В., про що копії матеріалів виконавчого провадження.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Як вбачається із матеріалів справи 01.04.2008 року ОСОБА_1 було підписано кредитний договір №500093810з ПАТ «Альфа-Банк».

30.09.2009 року згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, укладеним між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Пра йс», право вимоги за кредитним договором №500093810 від 01.04.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс».

Згідно договору факторингу № 1501/2020 від 15 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платінум Фіненс», право вимоги за кредитним договором №500093810 від 01.04.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Платінум Фіненс».

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що на його думку, нотаріус Куба Ю.В. не переконався належним чином у безспірності характеру правовідносин між Відповідачем та Позивачем, не перевірив дійсність суми заборгованості за кредитним договором, не з`ясував чи не пропущено трирічний строк давності, встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» тощо, а отже заявлена Відповідачем до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатися безспірною на момент вчинення виконавчого напису.

Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. За таких підстав, суд погоджується з доводами позивача про те, що надані нотаріусу документи не є підтвердженням безспірності заборгованості.

Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання.

Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за Кредитним договором він не отримував.

Відповідачем не надано суду даних про те, що ТОВ «Платінус Фіненс» на адресу ОСОБА_1 було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та повідомлення боржником було отримане.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючисьстаттями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фіненс» (м. Київ, вул.. Руденко Лариси, 6А, офіс 525), 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна ( АДРЕСА_2 ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 30.03.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 995, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Юлією Володимирівною, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум фіненс» заборгованості в сумі 46 469 гривні 94 копійок за кредитним договором №500093810 від 01 квітня 2008 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум фіненс» на користь ОСОБА_1 понесені ним по справі судові витрати в сумі 10 454,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача, поданою з врахуванням вимог ст. 285 ЦПК України. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий: