Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Талько О.Б.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/14252/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз» про стягнення заборгованості за спожитий газ та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» про захист прав споживача, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ТОВ «Житомиргаз Збут» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 42 410,96 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідач є фактичним споживачем природного газу, що підтверджується витягом з фінансового стану особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджує факт згоди на приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. Зазначає, що в період з 01.09.2015 по 31.10.2020 оплата за надання послуги з газопостачання здійснювалася відповідачем несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 42 410,96 грн. Вказує, що споживач періодично здійснював платежі за спожитий природний газ, а відтак мало місце переривання строків позовної давності. Враховуючи викладене просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 42 410,96 грн.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про захист прав споживача, у якій просив визнати неправомірними дії ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо незаконного розпорядження належними йому на праві власності грошовими коштами і як наслідок нарахування йому заборгованості, зобов`язавши ТОВ «Житомиргаз Збут» припинити такі дії та відновити його становище, яке існувало до порушення та стягнути з ТОВ «Житомиргаз Збут» на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , одержує послуги з постачання природного газу на підставі договору про надання послуг з газопостачання, укладеного з відповідачем на основі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500. Зазначає, що у березні квітні 2018 року з його особового рахунку № НОМЕР_1 було списано кошти в сумі 23 546,90 грн. Вказує, що відповідачем здійснюється у підвищеному розмірі нарахування за спожитий природний газ. Зазначає, що протягом листопада 2018 року по січень 2021 року ним за спожитий природний газ на рахунок відповідача перераховано 9 217,84 грн. Вказує, що 27.04.2020 він звернувся до відповідача із заявою про не визнання боргу, однак відповіді не отримав. Стверджує, що такими неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює на власний розсуд у сумі 10 000 грн. Враховуючи викладене просив задовольнити його позов у повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Житомиргаз Збут» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житомиргаз Збут» на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 42 410,96 грн. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Житомиргаз Збут» про захист прав споживача залишено без задоволення. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог ТОВ «Житомиргаз Збут» в повному обсязі. Зустрічний позов просив задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не застосовано строку позовної давності. Вважає, що право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості виникло 11.07.2015, проте позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності протягом 11.07.2015 по 11.10.2017 і цей період не охоплюється захистом. Зазначає, що стягненню підлягає заборгованість протягом 3 років з дня звернення позивача до суду, а саме з 11.10.2020 по 11.10.2017.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам розміщений на офіційному сайті ТОВ «Житомиргаз Збут(https://ztgaszbut.com.ua/information/tipovij-dogovir-postacanna-prirodnogo-gazu-pobutovim-spozivacam).

Відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики а комунальних послу від 30.09.2015 за №2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником ( п.1.1), розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць ( п. 4.3), при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена Споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунку (п. 4.6.).

За період з 01 вересня 2015 року по 31 жовтня 2020 року сума заборгованості відповідача з оплати природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 становить 42 410,96 грн.

Як на підставу позовних вимог, ТОВ «Житомиргаз Збут» посилалося на те, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу. Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанції) за поставлений природний газ та фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Житомиргаз Збут». Внаслідок систематичного нехтування відповідача своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.09.2015 по 31.10.2020 склала 42 410,96 грн.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18.

Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожитий природний газ.

З довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що за період з 01.09.2015 по 31.10.2020 позивачем нараховувалася щомісячно плата за спожитий природний газ, але відповідачем оплата здійснювалася не в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Зі змісту відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву ТОВ «Житомиргаз Збут» від 18.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 заявлено про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього Кодексу визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Як вбачається із заявлених позовних вимог в жовтні 2020 року, ТОВ «Житомиргаз Збут», просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги газопостачання за період з вересня 2015 року по жовтень 2020 року у розмірі 42 410,96 грн.

Вбачається, що ОСОБА_1 була здійснена оплата за послуги газопостачання:

-у вересні 2015 року сплачено 1598,11 грн.;

-у жовтні 2015 року сплачено 400,00 грн.;

-у листопаді 2015 року сплачено 266,10 грн.;

-у грудні 2015 року сплачено 1000,00 грн.;

-у січні 2016 року сплачено 300,00 грн.;

-у вересні 2016 року сплачено 200,00 грн.;

-у листопаді 2018 року сплачено 500 грн.;

-у грудні 2018 року сплачено 500 грн.;

-у лютому 2019 року сплачено 500 грн.;

-у травні 2019 року сплачено 500 грн.;

-у серпні 2019 року сплачено 500 грн.;

-у жовтні 2019 року сплачено 500 грн.;

-у січні 2020 року сплачено 500 грн.;

-у травні 2020 року сплачено 200,46 грн.;

-у липні 2020 року сплачено 303,64 грн.;

-у серпні 2020 року сплачено 71,28 грн.;

-у вересні 2020 року сплачено 71,50 грн.;

-у жовтні 2020 року сплачено 142,93 грн. Наведене також підтверджується квитанціями долученими до клопотання ОСОБА_1 від 30.09.2021.

Відповідно до ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Приймаючи до уваги, що відповідачем здійснювалася часткова оплата за спожиті послуги з газопостачання, що свідчить про визнання ним боргу перед ТОВ «Житомиргаз Збут», колегія суддів приходить до висновку, що підстав для застосування строків позовної давності у даному випадку немає.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо періоду в якому утворилась заборгованість у розмірі 42 410,96 грн починаючи з вересня 2015 року, оскільки згідно з Фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_1 споживач здійснював часткову оплата за спожиті послуги з газопостачання.

Відповідачем доказів на спростування заявленого позивачем боргу не надано, розрахунок не спростовано.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Щодо зустрічного позову колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 оскаржує дії ТОВ «Житомиргаз Збут» в період, коли його позбавили субсидії, а саме не погоджується з діями ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо повернення субсидії органу, що призначив субсидію та зазначає про відсутність відповідного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у квітні 2020 року звертався до ТОВ «Житомиргаз Збут» із заявами про невизнання боргового зобов`язання та проханням списати заборгованість за спожитий природний газ. ТОВ «Житомиргаз Збут» 28.05.2020 надано відповідь, у якій зазначено, що заборгованість утворилась через зняття Управлінням праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира (далі УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира) нарахованої раніше субсидії за період 02.12.2015 29.11.2016 в сумі 23 546,90 грн. Крім того, зазначено, що кошти сплачені в період 11.2018-08.01.2020 по платежам 500,00 грн. зараховані на особовий рахунок, загальна сума яких становить 3500 грн.

Встановлено, що у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира та ТОВ «Житомиргаз Збут» про визнання протиправним та скасування рішення УПСЗН щодо відміни субсидії, поновлення надання субсидії та зобов`язання УПСЗН повернути перераховані кошти на його особовий рахунок. Справа була направлена за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду, який в свою чергу рішенням від 25 вересня 2018 року у справі №295/7949/18 відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 . В свою чергу, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року та ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року було відмовлено у відкритті апеляційного та касаційного провадження по даній справі та як наслідок рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №295/7949/18 набрало законної сили.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, колегія апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що виходячи зі змісту рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №295/7949/18 вважає дії УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира щодо припинення раніше призначеної субсидії та її перерахунок правомірними.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Житомиргаз Збут» із заявами від 10.08.2020 та 16.09.2020 про списання заборгованості через відмову Богунського районного суду м. Житомира у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Житомиргаз Збут», однак у своїх відповідях ТОВ «Житомиргаз Збут» повідомив, що останній відповідно до ч. 2 ст.166 ЦПК України має право звернутись із заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в позовному провадженні, а також зазначив, що при здійсненні нарахувань за використаний природний газ ТОВ «Житомиргаз Збут» керується виключно даними наданими АТ «Житомиргаз», як Оператора ГРМ.

Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст.12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Натомість, відповідачем відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо розрахунку споживання природного газу та нарахування плати за спожитий природній газ.

Оскільки вимоги, що викладені в зустрічній позовній заяві не стосуються визначених нормативними правовими актами обов`язків та завдань ТОВ «Житомиргаз Збут», доказів щодо неправомірних дій працівників ТОВ «Житомиргаз Збут» у нарахуванні плати за спожитий природний газ не надано, тому і підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді