Ухвала

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 632/2262/20

провадження № 61-1369ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року, ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Первомайської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Первомайської місцевої прокуратури Харківської області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у кримінальних провадженнях №№ 0000213, 0000014, 0000044, спричиненої незаконними рішеннями, протиправною діяльністю та бездіяльністю посадових (службових) осіб відповідачів.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Бібіка О. В. передано до канцелярії Зміївського районного суду Харківської області для визначення судді для її розгляду у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року виправлено описку, допущену в ухвалі Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Доповнено описову частину ухвали суду наступним абзацом: «Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося».

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повернуто позивачу відповідно до положень пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року визнано неподаною та повернуто апелянту.

Судове рішення мотивовано тим, що скаржником подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У січні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року, ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просять скасувати судові рішення.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвал Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року, ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року необхідно відмовити з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

За змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, вбачається, що ухвали суду першої інстанції, які не були переглянуті апеляційним судом, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року, ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до підпункту 15.11 пункту 15 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Апеляційний суд, встановивши, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції про повернення апеляційної скарги, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, оскільки ґрунтуються на довільному тлумаченні правових норм.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2021 року, ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Первомайської місцевої прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян