Справа №351/2288/21
Номер провадження №2/351/208/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Том`юк С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем на момент його смерті та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Снятинської міської ради про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на день його смерті та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що його рідному дядькові ОСОБА_2 на праві власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,63 га, розташовані на території Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. При цьому ОСОБА_2 проживав один у господарстві по АДРЕСА_1 , оскільки у нього своєї сім`ї не було, у шлюбі він ніколи не перебував, власних дітей не мав, а тому позивач як єдиний племінник підтримував із дядьком тісні родинні зв`язки і допомагав йому при різних потребах. З часом у ОСОБА_2 дуже погіршився зір, а тому його племінник, позивач по справі ОСОБА_1 фактично почав проживати разом із дядьком, оскільки останній потребував постійної допомоги і догляду.

ОСОБА_2 за життя 27.12.2007 склав заповіт, яким усе своє майно заповів племіннику, позивачу по справі ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила і зазначені земельні ділянки, позивач по справі, як єдиний спадкоємець за заповітом вступив в управління спадковим майном. При цьому він провів обряд поховання та продовжував доглядати за господарством. Однак після звернення до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус відмовив йому, у зв`язку з пропущеним терміном для прийняття спадщини, так як спадкоємець не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі наведеного Позивач вважає, що він належним чином прийняв спадщину, вступив в управління спадковим майном, однак під час юридичного оформлення документів щодо спадкового майна виникли спірні питання, а тому виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту спільного проживання Позивача на момент смерті із ОСОБА_2 .

На підставі наведеного позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із дядьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки загальною площею 0,63 га, розташовані на території Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 у приватну власність відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ №030272 від 10.07.2000 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №420.

Представник позивачки, адвокат Боднарук П.М., подав до суду заяву, якою позовні вимоги своєї довірительки підтримав повністю, позов просив задоволити, розгляд справи просив провести у відсутності позивачки та її представника.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду заяви, у яких зазначили, що позовні вимоги ОСОБА_5 визнають повністю, проти задоволення позову не заперечують.

Заступник міського голови Снятинської міської ради В.Анатійчук подав до суду заяву, у якій зазначив, що міська рада у вирішенні позову ОСОБА_5 покладаються на розсуд суду, справу просив розглядати у відсутності представника міської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив зокрема:

- згідно із свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 його батьком зазначено ОСОБА_6 , а відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , їх батьком зазначено ОСОБА_7 , матір`ю зазначено ОСОБА_8 ;

- відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згідно із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- згідно із Довідкою Снятинської міської ради №989 від 18.10.2021 за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано житловий будинок по АДРЕСА_1 , у якому був зареєстрований лише ОСОБА_2 , але фактично крім нього також проживав ОСОБА_1 , який після смерті ОСОБА_2 вступив в управління спадковим майном, а також від імені ОСОБА_2 секретарем Княженської сільської ради посвідчувався Заповіт від імені ОСОБА_2 , зареєстрований за №43, який не скасований, не змінений і являється дійсним;

- відповідно до Акту №988 від 18.10.2021 обстеження матеріально-побутових умов господарства по АДРЕСА_1 , у вказаному господарстві був зареєстрований та проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не був зареєстрований, а проживав ОСОБА_1 , який здійснював догляд за ОСОБА_2 ;

- відповідно до письмових показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають по сусідству із господарством по АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 більше п`яти років проживав у вказаному господарстві разом із дядьком ОСОБА_2 , здійснював за ним догляд, вони вели спільне господарство, допомагав матеріально у лікуванні, та після смерті ОСОБА_2 здійсним обряд поховання та робив поминальні обіди;

Отже наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 проживав разом із дядьком ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд у порядку окремого провадження розглядає справи, зокрема про встановлення реєстрації шлюбу, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також відповідно до ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі №404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

З огляду на зазначене суд вважає, що слід встановити факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини разом із дядьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено:

- відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ІФ №030272 від 10.07.2000, зареєстрованого в Книзі записів за №420 земельні ділянки загальною площею 0,63 га передані ОСОБА_2 у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- згідно Заповіту від 27.12.2007, посвідченого секретарем Княженської сільської ради, зареєстрованого за №43, ОСОБА_2 усе своє майно заповів племіннику ОСОБА_1 .

Крім того згідно із довідкою Першої Снятинської РДНК №1176/02-14 від 09.07.2021 та Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №65482421 на підставі заяви ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 30.12.2007, зареєстровано спадкову справу №258/2021, однак відповідно до постанови Першої Снятинської РДНК №1175/02-31 від 09.07.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час смерті останнього.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що відповідно до ст. 55 Закону "Про власність" громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вказане суд вважає, що за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки загальною площею 0,63 га, розташовані на території Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 у приватну власність відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ №030272 від 10.07.2000 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №420.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_5 підлягає до повного задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст. 81 ЗК України, керуючись ст.ст. 256, 258-259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки загальною площею 0,63 га, розташовані на території Княженської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_2 у приватну власність відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ №030272 від 10.07.2000 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №420.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН