Провадження № 22-ц/801/142/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 рокуСправа № 127/16575/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

секретар судового засідання Француз М. Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державний реєстратор КП «Гарант+»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2021 року, постановлене у складі судді Романюк Л.Ф. в м. Вінниця, повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року,-

в с т а н о в и в:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного реєстратора КП «Гарант+» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про скасування рішення державного реєстратора.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що о 10 квітня 2019 року державним реєстратором без його відома звернуто стягнення на майно шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на належну йому та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки, зареєстрованого 18 серпня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. А., кредитного договору від 17 серпня 2006 року № 026/0806/88-013, договору про відступлення права за іпотечними договорами, зареєстрованого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І .О., договору про відступлення прав за іпотечним договором, зареєстрованого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В., повідомлення, серія та номер 4241, виданого 13 лютого 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Як на підставу оскарження рішення реєстратора позивач вказував таке. Державний реєстратор вчинив реєстраційні дії на підставі неіснуючого договору іпотеки, оскільки договір іпотеки від 18 серпня 2006, укладений позивачем з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі АКБ «ТАС-Комерцбанк»), а не з ТОВ «Кредитні ініціативи» має № 026/0806/88-013-Z-01, а не № 6970. Предметом договору іпотеки є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а не по АДРЕСА_3 . Договір іпотеки укладено з власниками, якими є: він, мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 , який помер, і ця обставина відома ТОВ «Кредитні ініціативи». Заміна кредитора та іпотекодержателя відбулася в односторонньому порядку, тобто без його згоди, що є порушенням статті 651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та кредитного договору, пункту 30 договору іпотеки. Отже, стороною кредитного та іпотечного договорів залишається АКБ «ТАС-Комерцбанк», а не ТОВ «Кредитні ініціативи». Реєстраційні дії вчинені під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Спірна квартира не підлягала примусовому відчуженню без згоди власників, оскільки вона виступає як забезпечення зобов`язань позичальника та майнового поручителя за споживчим кредитом, використовується як місце постійного проживання позичальника та членів його сім`ї. Іпотекодержатель мав право звернути стягнення на предмет іпотеки, попередньо провівши оцінку предмета іпотеки, і у випадку, якщо заборгованість за кредитним договором менша, ніж його вартість повернути різницю протягом 60 днів, згідно з пунктом 12.3.1 договору іпотеки, що ТОВ «Кредитні ініціативи» зроблено не було. Дії державного реєстратора не узгоджуються з пунктами 37, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868; Позивач просив суд скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки, серії та номерів: 4221, зареєстрованого 18 серпня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. А., кредитного договору № 026/0806/88-013, укладеного 17 серпня 2006 року, договору відступлення прав за іпотечними договорами, серія та номер 6970, зареєстрованого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О., договору про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер 2189, зареєстрованого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В., повідомлення, серія та номер 4241, виданого 13 лютого 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи», яким також здійснено запис про право власності за № 31162910 та присвоєно реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено: скасовано рішення державного реєстратора Васюри П.В. про державну реєстрацію права власності на належну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в листопаді 2012 року правонаступник АКБ «ТАС «Комерцбанк» ПАТ «Сведбанк» уклав договір факторингу з Факторинговою компанією «Вектор Плюс», 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким відступлено право вимоги, в тому числі і за кредитним договором №026/0806/88-013 від 18.08.2006, укладеним з ОСОБА_1 , між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, який нотаріально посвідчений та між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, який нотаріально посвідчений, згідно з п. 1.2 якого іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, в тому числі і за договором іпотеки від 18.08. 2006 року укладеним між між АКБ «ТАС «Комерцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є новим кредитором і правонаступником за кредитним договором і договором іпотеки, в зв`язку з чим ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. На момент укладення договору іпотеки №026/0806/88-013-Z-01, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, власниками квартири був позивач та його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.11) , в зв`язку з чим на даний час власниками кв. АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 . Дане житло використовується ними виключно як місце постійного проживання, іншою нерухомістю не володіють, загальна площа його не перевищує 140 кв. м, а тому відповідно до п.п. 1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) не може бути примусово відчужена без згоди власника.

З таким рішенням не погодилось ТОВ «Кредитні ініціативи» та подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Основні доводи апеляційної полягають у тому, що позивач не довів що спірна квартира є єдиним житлом. Звертає увагу, що після повернення справи до суду першої інстанції після касаційного розгляду небуло задоволено клопотання про витребування доказів. Посилається на наявність у дружини позивача ОСОБА_4 житлового будинку та земельної ділянки, які набуті під час шлюбу, які можуть належати позивачу на праві спільної сумісної власності. Стверджує, що позивачем не доведено того, що він не є суб`єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а тому вважає, що суд безпідставно застосував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Упродовж встановленого апеляційним судом строку відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокат Михніцький Т. Ю. підтримав викладене в апеляційній скарзі просив її задовольнити. ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Вавшко В. С. заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник Державного реєстратора КП «Гарант+» в судове засідання апеляційного суду не з`явився з невідомих суду причин, про дату та час розгляду повідомлений належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

По справі встановлено наступні обставини:

-31 травня 2001 року зареєстровано право власності на житло за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , квартиру, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло№ НОМЕР_1 ( а. с. 14 т. 1).

-18 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») укладений кредитний договір № 026/0806/88-013, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США з кінцевою датою погашення кредиту до 20 липня 2016 року(а. с. 82 83 т. 1);

- 18 серпня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладений іпотечний договір № 026/0806/88-013-Z-01, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О. за реєстровим № 4241. Предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 9 10 т. 1)

-28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, згідно з яким відступлене право вимоги, у тому числі і за кредитним договором від 18 серпня 2006 року № 026/0806/88-013(а. с. 40 53 т. 1).

-28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, згідно з яким відступлене право вимоги, у тому числі і за кредитним договором від 18 серпня 2006 року № 026/0806/88-013 (а. с. 57 65 т. 1).

-28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладений договір про відступлення прав за іпотечними договорами, який нотаріально посвідчений (а. с. 68-69 т. 1).

-28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, який нотаріально посвідчений, згідно з пунктом 1.2 якого іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, у тому числі і за договором іпотеки від 18 серпня 2006 року№ 026/0806/88-013-Z-01(а. с. 73 т. 1).

-Відповідно до рішенням Вінницької міської ради від 25 грудня 2015 року № 71 «Про перейменування площ, АДРЕСА_3 .

-Позивач зазначив, що станом на 01 вересня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 93 068,54 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на дату розрахунку становить 2 631 925, 91 грн, та складається з: 21 825,92 доларів США (617 224,72 грн) заборгованість за кредитом, 15 157,54 доларів США (428 646,70 грн) заборгованість за процентами та 56 085,08 доларів США (158 604,49 грн) пеня.

-Згідно проведеної 11 лютого 2019 року ТОВ «Бізнес Ассіст» оцінки предмета іпотеки, його вартість становить 908 658,00 грн. Строк дії оцінки 6 місяців (а. с. 96 т. 1).

-14 лютого 2019 року на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ТОВ «Кредитні ініціативи» направило рекомендованим листом повідомлення-вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором( а. с. 90 т. 1, а.с. 66-68, т. 2), яке 03 березня 2019 року повернуто ТОВ «Кредитні ініціативи» з відміткою «за закінченням терміну зберігання»( а. с. 95 т. 1).

-10 квітня 2019 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки, серії та номері 4241, виданого 18 серпня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. А., кредитного договору № 026/0806/88-013, виданого 17 серпня 2006 року, договору відступлення права за іпотечними договорами, серія та номер 6970, виданого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О., договору про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер 2189, виданого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В., повідомлення, серія та номер 4241, виданого 13 лютого 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи», здійснено запис про право власності за № 31162910 та присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 ( а. с. 12 13 т. 1).

Між сторонами виник спір з приводу правомірності набуття іпотекодержателем права власності на іпотечне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 12 договору іпотеки передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі і згідно з пп.12.3.

Згідно з п.п.12.3. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, викладених в пп. 12.3.1 та пп.12.3.2 цього пункту договору іпотеки.

Відповідно до пп. 12.3.1. договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у цьому підпункті п. 12.3 договору іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до абзацу 3 пп.12.3.1 договору іпотеки сторони із змісту ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положення цього підпункту п. 12.3 договору іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців або позичальника.

У справі що переглядається відповідне застереження міститься в п. 12, підпункти 12.3.1 та 12.3.2 укладеного між сторонами Іпотечного договору. За змістом підпунктів 12.3.1, п. 12.3іпотечного договору сторони дійшли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя та за умови проведення попередньої оцінки предмета іпотеки незалежним експертом суб`єктом оціночної діяльності.

Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» 11 лютого 2018 року було проведено оцінку предмету іпотеки, яка станом на 01.02.2019 р. становить 908 658,00 гривень (строк дії оцінки 6 місяців).

Отже правильним є висновок суду першої інстанції про те, що:

- в іпотечному договорі було обумовлено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом визнання права власності на іпотечне майно;

- іпотекодержатель ТОВ «Кредитні Ініціативи» дотрималась вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору з попередженням пор звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений спосіб;

- іпотекодержателем було проведено оцінку предмета іпотеки, проте така ціна не була погоджена із власниками майна.

Стосовно твердження в апеляційній скарзі про невірне застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» слід зазначити таке.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» було введено тимчасовий мораторій на право іпотекодержателів відчужувати майно іпотекодавців без згоди останніх на його відчуження.

До правовідносин з реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі іпотеки застереження застосовуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» щодо тимчасової заборони відчуження (Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у спраів № 644/3116/18 від 19.05.2020 року).

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що іпотечна квартира використовується як місце постійного проживання позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 , які є не лише власниками цього майна (а.с.11, т.1), але й в цій квартирі зареєстровано їх місце проживання.

В апеляційній скарзі зазначено, що у власності дружини ОСОБА_1 . ОСОБА_5 - ОСОБА_6 є житловий будинок та земельна ділянка, які можуть належати на праві спільної сумісної власності і позивачеві, оскільки придбані під час перебування у шлюбі. В судовому засіданні апеляційного суду 10.02.2022 року суд дійшов висновку про залишення цих доказів без розгляду з тієї причини, що вони не були предметом дослідження суду першої інстанції, а твердження відповідача про неможливість їх отримання є безпідставними, так як запис в реєстрі про цю нерухомість існує з травня 2007 року. Окрім того, належність цього майна ОСОБА_1 є лише припущенням.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначає, що позивач не довів, що він не є суб`єктом ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», а тому не можна на нього поширювати норми мораторію. Проте апеляційний суд акцентує увагу на тому, що таке заперечення проти позовної заяви відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» в суді першої інстанції не заявлялося, цей аргумент виник лише в апеляційній скарзі, атому апеляційний суд не дає йому оцінки, виходячи з положень статті 367 ЦПК України.

Окрім того, слід зазначити, що н зважаючи на те, що ОСОБА_2 є третьою особою без самостійних вимог, однак це не свідчить про те, що при вирішенні спору не слід враховувати її права відносно іпотечного майна (як стверджує представник ТОВ «Кредитні ініціативи»).

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що квартира площею 60,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , яка використовується позивачем та третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 18 серпня 2006 року, укладеного в іноземній валюті.

Отже, у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України), слід зазначити наступне: за подання апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» було сплачено 1 152 грн 60 коп. судового збору, проте оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені відповідачем судові витрати не підлягають стягненню з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Судові витрати понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

М. М. Якименко

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.