Справа 688/3668/15-ц
№ 4-с/688/1/22
Ухвала

Іменем України

09 лютого 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

головного державного виконавця Давидюк В.В.,

стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця щодо встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

встановив:

31.01.2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця щодо встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він є боржником на підставі виконавчого листа Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3668/15-ц від 20.11.2015 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , примусове стягнення яких проводиться Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). 15.02.2021 року головним державним виконавцем Давидюк В.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Вказану постанову, як і заочне рішення суду про стягнення аліментів, він не отримував, оскільки має іншу сім`ю і дітей та з 2012 року проживає в м. Хмельницький, а не в смт. Гриців. Вперше отримав оскаржувану постанову лише 19.01.2022 року на запит його представника - адвоката Ратушняка Ю.І. Від сплати аліментів не відмовляється та має намір погасити заборгованість по їх сплаті, якщо така існує.

Вважає, що постанова від 15.02.2021 року суперечить закону та має бути скасована з наступних підстав. 16.02.2021 року Хмельницькою міжрайонною травматолого-офтальмологічною медико-соціальною експертизою йому встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату. Крім того, з метою заробітку засобів для існування та утримання дітей 04.11.2021 року він офіційно влаштувався на роботу водієм автотранспортних засобів і на даний час, тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами за постановою від 15.02.2021 року головного державного виконавця Давидюк В.В. перешкоджає його основній трудовій діяльності і сплаті аліментів, що суперечить п. 1, 2 ч. 10 ст. 71 «Про виконавче провадження».

А тому, просить суд поновити строк на подання даної скарги, постанову головного державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Давидюк В.В. від 15.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами скасувати.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.02.2022 року поновлено строк на подачу скарги ОСОБА_1 та її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні об 11 год. 30 хв. 09.02.2022 року.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги скарги підтримали з підстав, наведених у ній, просили її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на її безпідставність, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений можливості заробляти на життя і іншими видами діяльності. Дії державного виконавця і оскаржувану постанову вважає законними і обґрунтованими, а тому просила у задоволенні скарги відмовити. Вказала, що постанова державного виконавця є єдиним дієвим засобом впливу на боржника щодо погашення ним заборгованості по аліментах.

Головний державний виконавець Шепетівського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Давидюк В.В. просила у задоволенні скарги відмовити, оскільки оскаржувана постанова винесена з урахуванням вимог закону, ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження за місцем реєстрації, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримала його сестра.

Заслухавши пояснення боржника, його представника, стягувача, головного державного виконавця, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

20.11.2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист у справі № 688/3668/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. з врахуванням індексу інфляції, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2015 року і до досягнення ним повноліття.

Вказаний виконавчий лист предявлено стягувачем до примусового виконання до Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та постановою головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Давидюк В.В. від 15.02.2021 року відкрито виконавче провадження №64485293.

15.02.2021 року також постановою головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Давидюк В.В. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів в сумі 58901,67 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а на територіях інших держав - міжнародними договорами України на засадах взаємності.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ч.ч. 9, 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець наділений правом застосовувати щодо боржника тимчасові обмеження, в тому числі у праві виїзду за межі України та у праві керування ним транспортними засобами-до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В той же час, матеріали виконавчого провадження не містять переконливих доказів про те, що боржнику ОСОБА_1 до отримання 19.01.2022 року оскаржуваної постанови виконавця йому було відомо про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження.

З довідки від 22.07.2021 року, виданої КП УМК «Південно-Західна» вбачається, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статтей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на працю та відповідно своєчасне одержання винагороди за виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування та використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю.

На підтвердження обставин, зазначених у скарзі ОСОБА_1 надано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.02.2021 року, згідно якої останньому встановлена третя група інвалідності на підставі ураження опорно-рухового апарату, загальне захворювання на строк до лютого 2024 року.

З наказу «Про прийняття на роботу працівника» №13 від 04.11.2021 року ФОП ОСОБА_5 , повідомлення про прийняття працівника на роботу, довідки ФОП ОСОБА_5 від 17.11.2021 року, записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 04.11.2021 року працює водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_5 .

Отже, тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування та не сприятиме виконанню судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ні стягувачем, ні головним державним виконавцем не надано суду доказів щодо наявності у боржника інших доходів, наявності іншого законного джерела засобів для існування.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів скарги та приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Давидюк В.В. у ВП № 64485293 від 15.02.2021 року, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Давидюк Валентини Володимирівни від 15 лютого 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, винесену в межах виконавчого провадження №64485293.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Козачук