Справа № 202/188/21
Провадження № 2/202/139/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 лютого 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що з 11.08.2007 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В період шлюбу ними було придбано автомобіль, марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначений автомобіль просить залишити в спільній частковій власності визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою в якій зазначила, що спірний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_1 . Наголошувала, що не має можливості користуватися транспортним засобом, а тому просила суд стягнути з ОСОБА_1 компенсацію за 1/2 частину автомобіля, марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка складає 183 100 грн.

Представник ОСОБА_1 надав відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначив, що він не згоден на присудження грошової компенсації. Звертав увагу суду, що присудження компенсації без згоди подружжя можливо лише при попередньому внесенні на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи без її участі зустрічний позов підтримала та в позовних вимогах ОСОБА_1 просила відмовити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року заборонено будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на автомобіль - марка NISSAN модель QASHQAI, 2013 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2021 року визнано обов`язковою явку в судове засідання ОСОБА_2 . Однак, остання не з`явилася.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони одружені з 11.08.2007 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 11.08.2007 року, актовий запис № 776.

За час перебування позивача та відповідача у шлюбі, за відповідачем ОСОБА_2 27.02.2014 року зареєстровано право власності на автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У частині третій статті 368 ЦК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із частинами першою та другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом згідно статті 11 ЦК України та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частинами першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові ВС від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц та у постанові ВС від 30 вересня 2020 року № 552/1514/19.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 просила суд провести поділ спільного майна, зокрема, здійснити поділ спільного автомомбіля шляхом присудження їй грошової компенсації за належну частку у спільному майні подружжя, однак ОСОБА_2 не надано жодних належних доказів на підтвердження вартості майна на час розгляду справи, що унеможливлює визначити розмір компенсації.

Окрім цього, ОСОБА_1 не погоджується з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, зазначаючи, що наразі автомобіль перебуває в користуванні ОСОБА_2 .

Повно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступного висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя необхідно задовольнити та визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку автомобіля марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Nissan Qashqai», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда