Справа №: 653/47/22
Провадження № 2-з/653/8/22
У Х В А Л А

іменем України

04 лютого 2022 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Ковальчук Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та встановлення юридичного факту, що має значення,

встановила:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом, в якому просить:

1) визнати недійсним заповіт, як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцовим К.О. 18.05.2018;

2) встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На адресу суду від представниці позивачки ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить:

1) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 та грошові рахунки в Ощадбанку на ім`я ОСОБА_4 ;

2) до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки з належними до будинку надвірними будівлями у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 та щодо грошових рахунків на ім`я ОСОБА_4 в ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представниця позивачки зазначає, що оскільки житловий будинок та грошові кошти, що є спадщиною, яку за спливом 6 місяців з дня смерті ОСОБА_4 може отримати відповідач, а саме після 05 квітня 2019 року, без згоди позивачки може бути відчужено на користь будь-якої іншої особи, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, а грошові кошти можуть бути зняті з рахунків та витрачені, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Перевіривши обґрунтованість заяви про забезпечення позову, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 даного Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України. Серед них, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона вчиняти певні дії.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, арешт може бути накладений лише на майно відповідача. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20, який вказав на те, що є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, до позовної заяви чи заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів того, що спадкодавець склав заповіт на користь відповідача, що відповідач прийняв спадщину за заповітом або подав заяву про її прийняття, доказів того відповідач має можливість розпорядитись зазначеним майном, що в свою чергу, на думку представниці позивачки, ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

У позовній заяві позивачка посилається на те, що зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено через наявність заповіту не на її користь. Однак, суду не надано ані доказів такої відмови, ані наявності іншого заповіту, зокрема, і на користь відповідача.

Щодо вимог представниці позивачки про заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку, земельної ділянки та грошових рахунків на ім`я ОСОБА_4 в ОСОБА_5 , то суд звертає увагу, що за правилами, встановленими п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення як заборона вчиняти певні дії.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову представниця позивачки не визначає ані коло осіб, ані які саме дії щодо будинку, земельної ділянки та грошових рахунків вона просить заборонити вчиняти. Так само не наводить і жодного обґрунтування необхідності заборони.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 - 261, 353 ЦПК України,

постановила:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та встановлення юридичного факту, що має значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук