22-ц/804/859/22
264/7109/21

Головуючий в 1 інстанції Мирошниченко Ю.М.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

11 лютого 2022 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Пономарьової О.М., розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Мирошниченка Ю.М. від 14 грудня 2021 року у цивільній справі №264/7109/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Маріупольський ремонтно-механічний завод» про визнання необґрунтованою відмову в прийомі на роботу, спонукання укласти трудовий договір,

в с т а н о в и в:

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Маріупольський ремонтно-механічний завод» про визнання необґрунтованою відмову в прийомі на роботу, спонукання укласти трудовий договір відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка надійшла безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, апеляційний суд доходить висновку, що у зазначеній справі не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ЦПК України, а саме: скарга викладена російською мовою та заявником при поданні апеляційної скарги не сплачено судовий збір, передбачений Законом України від 08.07.2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (далі Закон).

Відповідно до ч.1 ст. 353 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Відповідно до ст.10 Конституції України та ст. 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Таким чином, відповідно до зазначених норм, складання судових документів здійснюється державною мовою.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

В рішенні Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №8-рп/2008 (справа про мову судочинства) зазначено:

5.1. Конституція України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова (частина перша статті 10). Статус української мови як державної є складовою конституційного ладу держави нарівні з її територією, столицею, державними символами.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в пункті 3 мотивувальної частини Рішенні від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 (справа про застосування української мови) під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов`язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. До такої сфери належить діяльність органів судової влади.

Відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.

Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови, як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Відповідно до частини п`ятої статті 10 та пункту 4 частини першої статті 92 Конституції України порядок застосування мов визначається виключно законами України.

Офіційне застосування державної мови в адміністративному і цивільному судочинстві врегульовано Законом України «Про судоустрій України» (частина перша статті 10), а також оспорюваними статтями Кодексів. Державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Кодекси гарантують громадянам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, право користуватися в судовому процесі їх рідною мовою або мовою, якою вони володіють (частина друга статті 15 КАС України, частина друга статті 7 ЦПК України).

Законодавче регулювання мови судочинства та зазначеного права громадян є необхідною умовою належного застосування мов у адміністративному і цивільному судочинстві.

Виходячи з наведеного, документи, які подаються суду та стосуються розгляду справи, мають бути викладені мовою судочинства, тобто українською.

Особи, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою України, мають право користуватися рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Позивач не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог закону.

Таким чином, позивачу пропонується усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу суду апеляційної інстанції апеляційної скарги викладеної українською мовою з її копіями відповідно до кількості учасників справи.

Суд зауважує, що передбачена законодавством України вимога щодо подання процесуальних документів державною мовою не є звуженням прав позивача чи дискримінацією останнього за мовною ознакою, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 570/5377/17.

Крім цього, відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги додано клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що останній не працює.

До зазначеної заяви про звільнення від сплати судового збору долучено роздруківку виписки по картці ОСОБА_1 , у якій відображено рух коштів на картковому рахунку останнього за період з 09 січня 2022 року по 09 лютого 2022 року.

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч.3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у ч. 3 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або З) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Доводи про відсутність можливості сплати коштів самі по собі не можуть бути підставою для задоволення відповідного клопотання, оскільки заявник має не лише навести обставини, які свідчать про його майнове становище, але й подати до суду відповідні докази.

Апеляційний суд вважає, що надана позивачем роздруківка руху коштів не може вважатися доказом наявності у позивача підстав, передбачених ст. 8 Закону, для звільнення від сплати судового збору.

Позивачем не надано до апеляційного суду відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, індивідуальні відомості про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку за встановленою формою (ПФУ), довідка про склад сім`ї, що посвідчені належним чином, тощо) на підтвердження майнового стану скаржника (загальної суми доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішення питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору, згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, відповідно до п. 6 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується 150 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

Згідно з пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір справлявся у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява чи скарга подані до суду. Це стосуються, зокрема, і випадків, коли апеляційна скарга подана пізніше. При цьому ставки судового збору також визначаються розміром прожиткового мінімуму, коли позовну заяву подано до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-IX від 15 грудня 2020 року на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2 270 грн.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Згідно з вимогами ст. 9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, позивачу пропонується сплатити судовий збір у розмірі 1 362 грн (2270 х 0,4 = 908 х 150% = 1362) за наступними реквізитами:

Отримувач: Донецьке ГУК/Маріуполь. МТГ/Г22030101

Код отримувача ЄДРПОУ: 37967785

Банк отримувача: Казначейство України (ел)

Номер рахунку (IBAN): UA0005686

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Відповідно до ст.357 ЦПК України при вказаних недоліках апеляційне провадження у справі не може бути відкрито судом апеляційної інстанції та апеляційна скарга залишається без руху для усунення недоліків, а саме:

- подання на адресу суду апеляційної інстанції апеляційної скарги викладеної українською мовою з її копіями відповідно до кількості учасників справи;

- проведення оплати судового збору з наданням оригіналу відповідного документа, що підтверджує сплату;

Керуючись п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.185, 356, 357 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2021 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 право повторного звернення із заявою про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з наданням відповідних доказів.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду, що стосуються сплати судового збору у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Витребувати з Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу №264/7109/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Маріупольський ремонтно-механічний завод» про визнання необґрунтованою відмову в прийомі на роботу, спонукання укласти трудовий договір.

Суддя Донецького апеляційного суду О.М. Пономарьова