Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/799/22
У Х В А Л А

09.02.2022 року м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши заяву адвоката Стасюк Ю.П. подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Стасюк Ю.П. подав в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просить на період розгляду позовної заяви (до набрання рішенням у справі законної сили) зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66159092, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. за виконавчим написом, вчиненими приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною 29.06.2021 року за №1332 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо стягнення заборгованості у розмірі 2083531,61 гривень.

Подана заява мотивована тим, що 29.06.2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна вчинила виконавчий напис №1322 про звернення стягнення з ОСОБА_2 за період з 01.07.2018 року по 25.06.2021 року включно, суму у розмірі 2 083 531,61 грн. (два мільйона вісімдесят три тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 61 копійка), а саме: 622 132,89 грн. (шістсот шістдесят дві тисячі сто тридцять дві гривні вісімдесят дев`ять копійок) - основного боргу, 920 072,23 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч сімдесят дві гривні двадцять три копійки) заборгованість за відсотками, 541 326,49 грн.(п`ятсот сорок одна тисяча триста двадцять шість гривні сорок дев`ять копійок)- комісія та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Вказана сума заборгованості та правомірність проведення стягнення на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Дніпрофінансгруп" нічим не обґрунтовані.

Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Романом Михайловича винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66159092 про примусове виконання виконавчого напису №1322від 29.06.2021 року, яким стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 2 083 531,61 грн. (два мільйона вісімдесят три тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 61 копійка), а саме: 622 132,89 грн. (шістсот шістдесят дві тисячі сто тридцять дві гривні вісімдесят дев`ять копійок) - основного боргу, 920 072,23 грн. (дев`ятсот двадцять тисяч сімдесят дві гривні двадцять три копійки) заборгованість за відсотками, 541 326,49 грн.(п`ятсот сорок одна тисяча триста двадцять шість гривні сорок дев`ять копійок)- комісія та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

Здійснення виконавчих дій в рамках даного виконавчого провадження, а саме: стягнення з позивача безпідставно нарахованої заборгованості та виконавчого збору, може привести до негативних наслідків для всіх учасників процесу.

Окрім вказаного 21.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Романом Михайловича винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Вказаною постановою приватний виконавець порушує майнові права позивача, одночасно підставою для вчинення вказаних дій є незаконно виданий виконавчий напис.

Враховуючи викладене існує реальна можливість звернення стягнення на майно Позивача, продаж будинку на публічних торгах, який буде здійснено на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких я звернувся до суду.

Фактично можливе створення нового спору та проведення виконавчих дій на підставі незаконного виконавчого документу, як наслідок визнання таких дій незаконними чи недійсними. Окрім того як вбачається з постанови про відкриття провадження у ВП приватний виконавець постановив стягнути з позивача виконавчий збір/основну винагороду виконавця в розмірі 10% від суми боргу.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 роз`яснив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Особам , які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників у справі з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2,18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. З ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, є взаємопов`язаний з предметом спору.

Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача та унеможливить виникнення в майбутньому нових порушень та судових спорів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Позов забезпечується, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. При цьому згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» також роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову встановлені у ст. 150 цього Кодексу, одним з яких є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається із поданої заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 подала до суду позов до ТОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричкова Ю.А., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М.

Провадження у справі відкрито. Призначено підготовче судове засідання.

Постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2021 р. ВП №66159092 відкрито виконавче провадження про виконання виконавчого напису №1322 від 29.06.2021 р. Стягувач ТОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, боржник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.07.2021 року приватним виконавцем Роман Р.М. винесено постанови арешт коштів божника та арешт майна боржника.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 02.05.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02.05.2015 року зареєстрували шлюб. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, є підстави вважати, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд констатує, що захід забезпечення не є тотожнім змісту позовних вимог та не вирішує спір по суті.

У зв`язку з цим, враховуючи зміст заявлених вимог, суд вважає, що заявлені вимоги щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Зупинити стягнення на період розгляду позовної заяви (до набрання рішенням у справі законної сили) у виконавчому провадженні № 66159092, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Роман Романом Михайловичем за виконавчим написом, вчиненими приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною 29.06.2021 року за №1332 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованості у розмірі 2083531,61 гривень.

Допустити ухвалу до негайного виконання з дня її постановлення.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявникам, направити для негайного виконання приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. (90400, Закарпатська область. м.Хуст, вул. Карпатської Січі, будинок 40, к.13-14).

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий В. В. Леньо