Справа № 758/9832/20
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

07 лютого 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» до ОСОБА_1 , третя особа: Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» до ОСОБА_1 , третя особа: Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05.05.2021 року.

У подальшому, у судові засідання, призначені на 30.11.2021 року та 07.02.2022 року, сторона позивача не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала двічі поспіль клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 30.11.2021 року у зв`язку із перебуванням на лікарняному. В свою чергу, ані безпосередньо до вказано клопотання, ані згодом, жодних доказів перебування на лікарняному представником позивача надано не було.

02.02.2022 року стороною позивача подано повторне клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 07.02.2022 року, у зв`язку із підтвердженням 25.01.2022 року у представника позивача Джигурди А.Г. тесту на РНК вірусу COVID-19.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Приписами частини 1 статті 4 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, в судові засідання на призначений день, час та місце розгляду справи не з`являвся, явку свого представника не забезпечив.

Окремо суд звертає увагу на повторне клопотання сторони позивача про відкладення розгляду справи.

Так, ч. 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У той же час, згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

З огляду на викладене мотивування, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

При цьому, суд зазначає, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки.

Суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки учасника процесу до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у Постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13. Таким чином, з огляду на викладене обґрунтування, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи за клопотанням представника позивача внаслідок його повторної неявки до суду відсутні.

З огляду на повторну неявку сторони позивача, належним чином повідомленої про день, час та місце судового засідання, неповідомлення про причини неявки, вищевказаний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» до ОСОБА_1 , третя особа: Подільська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без розгляду;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК