СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/44/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Проневич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 1 909 878,87 грн.

25.01.2022 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :11:203:0015, площею 2,6601 га, за адресою: Київська обл., Миронівський р., с/рада Грушівська, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Заявник наголошує на тому, що позивачем в мережі інтернет було виявлено оголошення з приводу продажу вказаної земельної ділянки за ціною 390 000,00 грн. Вказує, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення коштів у разі продажу відповідачем земельної ділянки.

Заяву про забезпечення позову було передано головуючому судді 07.02.2022 з огляду на перебування на лікарняному.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що 02.10.2019 між ОСОБА_3 , що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким остання отримала 195 000,00 грн., що на момент підписання договору становило 7 800,00 доларів США на строк до 02.10.2020.

У встановлений строк відповідач вимоги не виконав, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення суми боргу.

Позивачем заявлено до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за догором позики з врахуванням пені та інфляційних втрат у розмірі 1 909 878,87 грн.

До заяви про забезпечення позову позивачем надано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.01.2022, з якого вбачається, що відповідачу на праві власності належать земельна ділянка з кадастровим номером :11:203:0015, площею 2,6601 га, за адресою: Київська обл., Миронівський р., с/рада Грушівська.

Відомості про обтяження земельної ділянки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в державному реєстрі іпотек відсутні.

Пунктом 6 ч.1ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Відповідно дост.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише передбачає необхідність запобігти можливому настанню ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено відповідно до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Приймаючи до уваги доводи викладені заявником,вивчивши надані матеріали на підтвердження наведених доводів, наведені заявником докази на обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, враховуючи предмет даного позову, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, співмірність між заявленим заходом забезпечення позову та заявленими позовними вимогами, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку. При цьому, судом враховано, що відповідач, будучи одноособовим власником нерухомого майна, має реальну можливість здійснити відчуження належного йому майна задля уникнення відповідальності щодо повернення грошових коштів за договором позики.

Задовольняючи вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, також враховано, що невжиття цих заходів ускладнить або зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернулася до суду.

Щодо питання відносно необхідності застосування зустрічного забезпечення, суд виходить з такого.

Вимоги щодо змісту і форми ухвали суду визначено статтею 260 ЦПК України. Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуальної норми, суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, жодна із обставин, перерахованих у частині третій статті 153 ЦПК України, судом встановлена не була, відповідно, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення. При цьому, в разі встановлення таких обставин, питання про зустрічне забезпечення позову може бути вирішено на підставі ч.6 ст. 154 ЦПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності площею 2,6601 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Миронівський р., с/рада, Грушівська, кадастровий номер земельної ділянки: :11:203:0015, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 229.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Ю.В. Войтенко