Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6145/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Коломієць О.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/6145/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - виконавчий комітет Андрушівської міської ради Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, у якій просив встановити юридичний факт, того що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється його двоюрідною тіткою по лінії його матері - ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна тітка по лінії матері - ОСОБА_2 . Вказує, що після її смерті відкрилася спадщина на належну земельну ділянку, загальною площею 2,1769 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нехворищанської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, що належав спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №792814. Стверджує, що його тітка ОСОБА_2 тривалий час проживала разом з ним, він її доглядав, купував ліки, провів її поховання. Зазначає, що у встановленому законом порядку він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , подавши до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №49/2021. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки не в повній мірі підтверджено факт родинних відносин між ним та спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, просить встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як племінником та двоюрідною тіткою.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2021 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про встановлення факту родинних відносин.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що на день смерті спадкодавець проживала разом з ним. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги письмові пояснення свідків, з яких вбачається, що спадкодавець являється його двоюрідною тіткою. Стверджує, що він не в змозі реалізувати свої спадкові права, а тому просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09 березня 2021 року виданого Коростенським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0340, загальною площею 2,1769 га, що розташована на території Нехворищанської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Коростенського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої була заведена спадкова справа №63838759, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Вбачається, що інші особи з питання прийняття спадщини чи відмови від спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не зверталися.

При зверненні до нотаріальної контори, заявник отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не було надано жодних документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем.

З копії свідоцтва серії НОМЕР_2 від 12.02.1980 про народження заявника вбачається, що його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища матері заявника ОСОБА_5 іменувалась дошлюбним прізвищем ОСОБА_5 .

З інформаційних листів Державного архіва Житомирської області вбачається, що записи про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до архіву не надходили.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 21 грудня 2021 року підтверджено факт проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою проживання заявника, а саме: АДРЕСА_1 та того факту, що померла ОСОБА_2 хворіла та потребувала догляду.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що із матеріалів справи неможливо достовірно встановити, що померла ОСОБА_2 є двоюрідною тіткою заявника, неможливо прослідкувати їх родинний зв`язок, а інші докази, які б підтверджували лінію родинних зв`язків заявника та померлої ОСОБА_2 відсутні.

З наведеними висновками суду колегія апеляційного суду погоджується в повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно із ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями) зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що заявником не надано безспірних доказів, які підтверджують факт родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інших доказів на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду апеляційної інстанції заявником не надано, відтак колегія апеляційного суду оцінивши у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України зазначені вище письмові докази та покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вважає не доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою заявника не може бути достатнім та допустимим доказом у розумінні ст. ст. 77 - 80 ЦПК України.

Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи заяву про встановлення факту родинних відносин суд першої інстанції правильно визначився з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 09 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді