Справа №296/1185/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення суду (зупинення стягнення боргу), -

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , де заявниця просить зупинити стягнення боргу на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 296/1185/20 від 21.12.2020 року. В обґрунтування своєї заяви остання вказала, що отримує пенсію у розмірі 2800,00 грн, а тому не в змозі оплатити присуджену суму заборгованості.

Судом подана заява розглядалась без виклику сторін.

Дослідивши вказану заяву, матеріали цивільної справи № 296/1185/20, суд дійшов наступних міркувань.

Судом встановлено, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області № 296/1185/20 від 21.12.2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, яким частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, набрало законної сили 21.01.2021 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 19 грудня 2020 року в сумі 750 доларів США та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 757,48 грн судового збору (а.с. 4-6).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 21 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як передбачено ч.ч. 1 та 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Згідно п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, але не виключно, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа та надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні обставини, що зумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій.

Суд також вважає доцільним роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Цивільно процесуальним кодексом України не передбачено право суду першої інстанції, який ухвалив рішення, зупиняти виконавче провадження (дії, рішення) під час його виконання.

З урахуванням наведеного суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про зупинення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 353, 435 ЦПК України, ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» -

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення суду (зупинення стягнення боргу) у справі № 296/1185/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Дубовік