Провадження № 2/686/617/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Карнаух С.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення сплаченого авансу та неустойки,

встановив:

В жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення сплаченого авансу та неустойки. В обґрунтування позову позивач вказав, що 06.08.2020 року ним з ОСОБА_4 за участі ТОВ «РІЕЛТОРСЬКА ГРУПА НАРОДНА МАРКА» було укладено договір про наміри. Згідно з умовами зазначеного договору відповідачка зобов`язалася продати йому квартиру АДРЕСА_1 за 880 000 грн., що еквівалентно 32 000 дол. США не пізніше 30 вересня 2020 року. В якості авансу відповідачці було передано кошти в розмірі 27500 грн., що еквівалентні 1 000 дол. США.

Відповідно до п. 4.2 договору про наміри у разі не укладання договору купівлі-продажу в строк до 30 вересня 2020р. продавець зобов`язаний повернути сплачену суму, а також виплатити покупцеві неустойку у розмірі сплаченої суми.

На пропозицію повернути отриманий відповідно до договору про наміри аванс у розмірі 24500 гривень, що еквівалентні 1 000 доларів США та сплатити відповідно до п. 4.2 договору про наміри штраф у розмірі 100% від суми авансу, яка підлягає поверненню - 27 500 грн., що еквівалентно 1 000 доларів США відповідачка ніяким чином не відреагувала, що свідчить про її відмову сплатити зазначену суму коштів.

Так, 27.09.2020 року ним було направлено лист на адресу відповідача, в якому було запропоновано укласти договір купівлі-продаж об`єкта нерухомості в обумовлені строки.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана відповідачу сума у розмірі 27500 грн. є авансом, який підлягає поверненню у цьому ж розмірі.

Враховуючи те, що відповідачкою не повернуто аванс у зв`язку із не укладенням основного договору до 30 вересня 2020 р., нею не виконано зобов`язання щодо повернення авансу.

Тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аванс в сумі 27500 грн., що еквівалентно 1000 доларів США, а також неустойку в сумі 27500 грн., що еквівалентно 1000 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2020 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір про наміри, згідно п.1.1 якого предметом цього договору є угода сторін, відповідно до якої продавець має намір продати, а покупець придбати майно, яке знаходиться у власності (розпорядженні) продавця, що являє собою квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.2.1 вказаного договору, відповідно до ст.638 ЦК України, сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об`єкта до 30.09.2020 року. З метою забезпечення його укладення, до підписання цього договору, покупець передав, продавець прийняв гарантійну суму, яка складає 27500 грн., що еквівалентно 1000 доларів США по курсу НБУ на момент передачі коштів.

Відповідно до п.п.4.1-4.3 договору, у разі не укладення договору купівлі - продажу в строк до 30.09.2020 року з причини, залежної від покупця, гарантійна сума залишається у розпорядженні продавця в якості неустойки. У разі не укладення договору купівлі-продажу в строк до 30.09.2020 року з причини, залежної від продавця, продавець зобов`язується повернути гарантійну суму, а також покупцеві неустойку у розмірі гарантійної суми.

Згідно розписки від 06.08.2020 року, ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_4 прийняла грошову суму у розмірі 27500 грн., які еквівалентні 1000 дол.США в якості завдатку для забезпечення точного та належного виконання зобов`язань за договором відчуження об`єкта нерухомості квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено не було.

28.09.2020 року ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_4 листа про здійснення продажу йому квартири АДРЕСА_1 до 30.09.2020 року або виконання п.4.2 Договору про наміри.

02.10.2020 року на адресу ОСОБА_4 було надіслано претензію щодо невиконання умов договору про наміри від 06.08.2020 року з вимогою виконати своє зобов`язання за договором про наміри та повернути суму авансового платежу та неустойку.

Вказані обставини підтверджуються: договором про наміри від 06.08.2020 року; розпискою від 06.08.2020 року; листом від 27.09.2020 року; претензією від 02.10.2020 року щодо невиконання умов договору про наміри від 06.08.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За частиною 4 статті 635 ЦК України договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору не вважається попереднім договором.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частин першої, другої статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Частинами першою та третьою статті 571 ЦК України визначені правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, відповідно до яких у випадку, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається із матеріалів справи, укладення договору про наміри від 06.08.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було обумовлене наявністю у сторін намірів щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна, який згідно з положеннями частини першої статті 657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, то недотримання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення вказує про його нікчемність відповідно до частини першої статті 220 ЦК України.

Крім того, щоб договір про наміри мав обов`язковий характер, в ньому повинна бути прямо передбачена воля сторін щодо надання йому сили попереднього договору.

Така воля сторін в договорі про наміри від 06.08.2020 року прямо не передбачена.

Попередній договір слід відрізняти від договору (протоколу) про наміри, який є формою фіксації намірів сторін щодо наступного співробітництва і не тягне виникнення зобов`язання щодо укладення в майбутньому договору.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку про відсутність між сторонами договірних правовідносин.

Відсутність зобов`язань між сторонами, відповідно, унеможливлює стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів на підставі статті 571 ЦК України, якою визначено правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком.

До вимог про повернення виконаного за недійсним правочином застосовуються положення глави 83 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 27500грн., отримані 06.08.2020 оку згідно розписки. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,12,13,76,81,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.220, 546, 570, 571, 635, 1212 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , жителя: АДРЕСА_4 ) грошові кошти в сумі 27500грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_3 ) на користь держави 420,40грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду 11.02.2022 року.

Суддя: