Провадження № 2-о/521/337/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

при секретарі Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Громадська організація «ЦЕНТР ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ», Асоціація «Всеукраїнська спілка протезно-ортопедичних підприємств «Ортонет», про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою заінтересовані особи: Громадська організація «ЦЕНТР ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ», Асоціація «Всеукраїнська спілка протезно-ортопедичних підприємств «Ортонет», про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви, заявник послався на те, що з 11.12.2015 року по 19.12.2016 року він виконував обов`язки директора казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства.

З 19.12.2016 року його було звільнено з роботи в Одеському казенному

експериментально протезно-ортопедичному підприємстві.

З того часу він на службі не перебуває.

У той час, коли він виконував обов`язки директора, то до відкритого реєстру національних публічних діячів його включили, як особу, яка виконувала публічні функції в Україні і саме займала посаду виконуючого обов`язків.

Заявник вважає, що через три роки з дати його звільнення - 19.12.2016 року, тобто 19.12.2019 року він втратив статус національного публічного діяча (РЕР).

Посилаючись на норми ст. 58 Конституції України, заявник вказує, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Також, заявник вказав, що Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» №1702-VII, від 14.10.2014, втратив чинність з 28.04.2020 року, з набуттям чинності Закону №361-IX, від 06.12.2019 року.

Також, заявник вказав, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом, або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують, або скасовують відповідальність особи - зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №3-рп/2001, від 05.04.2001.

На думку заявника, викладене свідчить, що він втратив статус національного публічного діяча (РЕР) згідно Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» №1702-VII, від 14.10.2014, який підлягає застосуванню до відносин щодо визначення його статусу як національного публічного діяча.

Посилаючись на сайт: https://pep.org.ua., заявник звернув увагу на те, що на зазначеному сайті вказано, що дос`є осіб, які, відповідно до українського законодавства втратили статус національного публічного діяча, залишаються у Відкритому реєстрі національних публічних діячів, однак шаткуються іншим - сірим - кольором із зазначенням дати та підстави втрати статусу національного публічного діяча: звільнення, зміни у законодавстві, смерть, тощо.

Враховуючи, що законодавством України не передбачено окремих документів, які посвідчують статус національних публічних діячів, факт втрати ним статуту публічного діяча може бути встановлений судом з метою захисту його немайнових прав.

Встановлення цього факту, що має юридичне значення, забезпечить його особисті

немайнові права у відносинах з банківськими та кредитними установами, податковими органами, тощо.

Також, підтвердженням необхідності встановлення факту втрати статусу РЕР - національного публічного діяча (політично значущі особи), з метою захисту його прав, є позиція окремих банківських установ, які безпідставно стверджують, що він є публічний діяч - лист, від 01.01.2021 №20.1.0.0.0/7-20210110/189.

Посилаючись на норми п. 13 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію

легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», від 06.12.2019 року №361-ІХ, заявник вказав, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний додатково під час належної перевірки здійснювати стосовно клієнтів, які є політично значущими особами, членами їх сімей та особами, пов`язаними з політично значущими особами, такі заходи:мати належну систему управління ризиками з метою виявлення факту належності клієнта або кінцевого бенефіціарного власника клієнта до зазначеної категорії;одержувати дозвіл керівника суб`єкта первинного фінансового моніторингу для встановлення (продовження) ділових відносин, проведення (без встановлення ділових відносин) фінансових операцій на суму, що дорівнює чи перевищує суму, визначену ч. 1 ст. 20 цього Закону (незалежно від того, проводиться така фінансова операція одноразово чи як кілька фінансових операцій, що можуть бути пов`язані між собою);вживати достатніх заходів з метою встановлення джерела статків (багатства) та джерела коштів, з якими пов`язані ділові відносини чи операції з такими особами; здійснювати на постійній основі поглиблений моніторинг ділових відносин.

На думку заявника, безпідставне включення його до переліку політично значущих осіб, не зважаючи на те, що він втратив цей статус ще в 2016 році, впливає на його особисті немайнові права через вжиття щодо нього додаткових заходів, витребування додаткових документів, встановлення високого ризику ділових відносин, тощо.

Заявник стверджує, що він має всі необхідні документи для підтвердження факту припинення статусу національного публічного діяча, згідно вимог Закону України «Про

запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», № НОМЕР_1 , від 14.10.2014.

Враховуючи викладене, заявник просить встановити факт припинення статусу національного публічного діяча ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Заявник в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Громадської організації «ЦЕНТР ПРОТИДІЇ КОРУПЦІЇ», надав до суду заяву, в якій просив про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на час завернення до суду заявник зареєстрований в Малиновському районі м. Одеси.

Згідно до ксерокопії трудової книжки, ОСОБА_1 11.12.2015 року призначений виконуючим обов`язки директора Одеського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (а.с.18).

Відповідно до запису в тій же трудовій книжці, 19.12.2016 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням з посади виконуючого обов`язки директора Одеського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (а.с.18).

Позивач є клієнтом банківських установ.

Так, листом, від 01.01.2021 №20.1.0.0.0/7-20210110/189, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача про те, що банком встановлено факт належності його до публічних діячів, а тому, у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», просить надати банку додаткову інформацію про себе (а.с.20).

Також, згідно до листа, який надійшов на ім`я позивача від АТ «Укрсиббанк», від 06.04.2021 року, в якому останній, посилаючись на норми Закону України № 361-IX, від 06.12.2019 року «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» таПоложення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою НБУ, від 19.05.2020 року №65, вказав про припинення банком обслуговування позивача, як клієнта банку, оскільки банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта у фінансовій установі (а.с.32).

Постановою НБУ, від 19.05.2020 року № 65: «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», відповідно до статей 7, 15, 55, 56 Закону України «Про Національний банк України», статті 63 Закону України «Про банки і банківську діяльність», з метою забезпечення реалізації вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», від 06 грудня 2019 року, № 361-IX, затверджено Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, п.2 якого встановлено, що банки: 1) вживають до клієнтів, з якими ділові відносини встановлюються з дати набрання чинності Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», від 06 грудня 2019 року № 361-IX, необхідних заходів відповідно до вимог Закону; 2) вживають до клієнтів, з якими ділові відносини встановлені до набрання чинності Законом, заходів з належної перевірки, виявлення фактів належності клієнтів (їх кінцевих бенефіціарних власників) до політично значущих осіб, членів їх сімей та/або осіб, пов`язаних з політично значущими особами, переоцінки ризику ділових відносин з клієнтами відповідно до вимог Положення під час здійснення процедур планової актуалізації /уточнення банком даних про таких клієнтів у строки, встановлені банком у наявних внутрішніх документах відповідно до законодавства з питань фінансового моніторингу, до набрання чинності Законом.

Крім того, у відповідності до пункту 5 додатку 9 указаного Положення, якщо політично значуща особа перестала виконувати визначні публічні функції, то банк зобов`язаний не менше ніж протягом 12 місяців продовжувати враховувати її триваючі ризики та вживати заходів, визначених у пунктах 2 - 4 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», поки не переконається в тому, що такі ризики відсутні.

За змістом п. 25 ст. 1 Закону України № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», який втратив чинність 28.04.2020 року, національні публічні діячі - фізичні особи, які виконують або виконували протягом останніх трьох років визначені публічні функції в Україні, а саме: … керівники обласних територіальних органів центральних органів виконавчої влади, керівники органів прокуратури, керівники обласних територіальних органів Служби безпеки України, голови та судді апеляційних судів.

Отже, у відповідності до п. 25 ст.1 Закону № 1702-VII, заявник ОСОБА_1 втратив статус публічного діяча через три роки після його звільнення, а саме: з 19.12.2019 року.

Відповідно до положень п. 37 ст. 1 Закону України № 361-IX, від 06.12.2019 року «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»,національні публічні діячі - це фізичні особи, які виконують або виконували в Україні визначні публічні функції.

Згідно п. 47 ст. 1 Закону № 361-IX, політично значущі особи - це фізичні особи, які є національними, іноземними публічними діячами та діячами, які виконують публічні функції в міжнародних організаціях.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, яке є остаточним і обов`язковим для виконання, надано висновок про те, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 статті 58). Це означає, що дія закону не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено ч. 1 ст. 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують, або скасовують відповідальність особи.

Отже, як наведено вище та встановлено матеріалами справи, статус публічного діяча, позивач втратив через три роки після його звільнення, а саме - 19.12.2019 року, під час дії Закону № 1702-V11 та до прийняття 06.12.2019 року Закону № 361-IX, а також постанови НБУ № 65, від 19.05.2020 року.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, ОСОБА_1 не підпадає під дію затвердженого 19.05.2020 року постановою НБУ №65 «Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», а тому і не підлягає фінансовому моніторингу, шляхом актуалізації даних у фінансовій установі.

За таких обставин, суд погоджується з заявником про необхідність застосування до виниклих правовідносин вимоги п. 25 ст. 1 Закону України № 1702-VII та встановлення втрати статусу ОСОБА_1 національного публічного діяча через три роки після звільнення його 19.12.2016 року з посади виконуючого обов`язки директора казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства.

Отже, матеріалами справи доведено, що статус публічного діяча заявник втратив 19.12.2019 року, під час дії Закону № 1702-VII та до набрання чинності Закону № 361-IX, від 06.12.2019 року, а також постанови НБУ № 65 від 19.05.2020 року, а тому, ОСОБА_1 не підпадає під дію Закону № 361-IX, від 06.12.2019 року та затвердженого 19.05.2020 року постановою НБУ №65 «Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» і не підлягає фінансовому моніторингу, шляхом актуалізації даних у фінансовій установі.

При цьому, суд звертає увагу на те, шо у відповідності до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими, не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України, особа має право на захист свого особистого немайнового, або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 258- 259, 263-265, 268, 294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити юридичний факт припинення з 19 грудня 2019 року статусу національного публічного діяча ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 05 січня 2022 року.

Суддя: Н.В. Мирончук