Ухвала

03 лютого 2022 року

місто Київ

справа № 509/1121/18

провадження № 61-18693ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на іпотечне майно,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») у березні 2018 року звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року, а саме: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 183, 7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку, загальною площею 0, 0598 га, в тому числі за угіддями: 0, 377 га багаторічні насадження, 0, 0221 га забудовані будівлями, кадастровий №:02:008:0167, призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою їх реалізації та направлення коштів на погашення заборгованості перед банком за кредитним договором у розмірі 3 430 318, 89 грн. Встановлення початкової ціни реалізації предметів іпотеки: за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року для садового будинку - 1 128 100, 00 грн; за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року для земельної ділянки - 131 560, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, позов задоволено.

Суд звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року, а саме: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 183, 7 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0, 0598 га, в тому числі за угіддям: 0, 377 га - багаторічні насадження, 0, 0221 га, - забудовані будівлі, кадастровий № :02:008:0167, призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою їх реалізації та направлення коштів на погашення заборгованості перед АТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором від 30 жовтня 2007 року № 1663 у розмірі 3 430 318, 89 грн.

Суд встановив початкову ціну реалізації предметів іпотеки: за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року для садового будинку - 1 128 100, 00 грн; за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року для земельної ділянки - 131 560 грн.

Встановив спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 17 листопада 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалами Верховного Суду від 09 листопада 2021 року, від 17 грудня 2021 року, від 13 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.

Від заявника у лютому 2022 року надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено докази на підтвердження доплати судового збору за подання касаційної скарги у визначеному Судом розмірі.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;

- судом апеляційної інстанції не застосовано правовий висновок, викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 759/219/19, від 14 серпня 2019 року у справі № 127/16950/13-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 668/4773/14-ц, щодо дотримання банком процедури повідомлення іпотекодавця про наявність заборгованості; дотримання позовної давності у справі про звернення стягнення у разі наявності судового рішення про стягнення кредитної заборгованості; перевірки судами того, чи користується іпотекодавець іпотечним майном та чи проживає у ньому;

- суд апеляційної інстанції безпідставно визнав неналежним доказом досудову вимогу банку від 19 лютого 2008 року, направлену боржнику ОСОБА_2 , оскільки зазначена вимога свідчить про порушення банком правил позовної даності, про що повідомлялося суду стороною відповідача, отже зазначений доказ не був належно досліджений;

- суд апеляційної інстанції безпідставно констатував, що іпотекодавцю направлено досудову вимогу банку із повідомленням про наявність кредитної заборгованості, оскільки матеріали справи не містять таких доказів (письмової вимоги).

- суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання відповідача про обов`язкову участь боржника ОСОБА_2 та його виклик відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пунктах 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції від 30 вересня 2021 року, повний текст складено 08 жовтня 2021 року, отримано заявником засобами поштового зв`язку 12 листопада 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому копію повного судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії такого судового рішення.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Отже, аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

IV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

V. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення судів першої та апеляційної інстанції, не наведено ризики ймовірності настання негативних наслідків із наданням доказів на підтвердження таких обставин, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу № 509/1121/18 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на іпотечне майно.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак