Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2022 Справа №607/20108/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бублінської О.Ю.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , який проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач близько двох років не надає жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , при цьому, вона самостійно не спроможна забезпечити сина усім необхідним. За вказаних обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належно повідомленою, у судове засідання не прибула. Подала до суду заяву від 10 лютого 2022 року про розгляд справи за її відсутності. У заяві вказала, що просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не заперечила щодо заочного судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

З 02 червня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №780 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 16 квітня 2013 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року (справа №607/20107/21) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказане рішення суду не набрало законної сили.

Неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю (позивачкою по справі) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 364, яка видана 03 листопада 2021 року ПП «Вікторія-М».

Згідно Довідки № 134 виданої 05 листопада 2021 року Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 27 імені Віктора Гурняка Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 навчається в 3-Г класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 27 імені Віктора Гурняка.

Як убачається з Довідки про доходи від 13 січня 2022 року, позивачка ОСОБА_1 працює лаборантом 5 р. у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 11 ТМР та її загальна сума доходу за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року становить 26059,64 гривень.

Згідно викладених у позові обставин, сторони не можуть досягнути згоди з приводу матеріального утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Судом установлено, що сторони не досягли згоди з приводу понесення витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає йому матеріальної допомоги без поважних на те причин.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вік та потреби дитини, а також стан здоров`я неповнолітнього.

При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, інших дітей та осіб на утриманні немає.

Згідно частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

В силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Жодних заперечень щодо доводів позивачки та належних та допустимих доказів на спростування здобутих судом відповідач не надав.

Врахувавши усі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно визначити у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, визначений судом розмір аліментів у розмірі 3000 гривень є вищим, ніж мінімальний розмір визначений Законом та забезпечить дитині нормальний розвиток.

Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме 5000 гривень щомісяця, позивачкою не доведено, а менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 81, 89,141, 264, 265, 268, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи із 04 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 10 лютого 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка