Справа № 591/4268/21
Провадження № 2/591/397/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,

представника відповідача Верем`юка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 591/4268/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА») звернулося до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 26 квітня 2018 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір добровільного експрес-страхування квартир №019031/2103/0000007, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 . 28 серпня 2018 року внаслідок залиття водою, яке відбулось із розташованої вище квартири АДРЕСА_2 , було пошкоджено оздоблення квартири АДРЕСА_3 , розташованої за зазначеною вище адресою. Зазначає, що причиною залиття квартири є розгерметизація системи холодного водопостачання та витоку великої кількості холодної води із розташованої вище на 12 поверсі квартири АДРЕСА_2 . На виконання умов договору позивачем було сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 17 422 грн. Таким чином, до позивача (у порядку суброгації) перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме у розмірі 17 422 грн.

Посилаючись на вказані обставини та на обставини того, що такою відповідальною особою є власник квартири АДРЕСА_4 , тобто, відповідачка по справі ОСОБА_1 , позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку суброгації, майнову шкоду в розмірі 17422 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову. При цьому, зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_4 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_3 , належній ОСОБА_2 . Вона обізнана про те, що в серпні 2018 року сталося залиття квартири АДРЕСА_3 , але жодного відношення до пошкодження квартири нижче не має. Жодних розгерметизацій систем холодного, гарячого водопостачання, протікань в її квартирі не відбувалося. У день пошкодження квартир, які розташовані під її квартирою, до неї ніхто не звертався для обстеження її квартири та жодні документи вона не підписувала. Через декілька днів дізналася, що ОСББ «Мрія-3» складаються документи про пошкодження квартир, які постраждали внаслідок затоплення, але саме які документи їй невідомо, оскільки вона їх не бачила та не підписувала. Ким був складений акт про залиття, аварію що трапилася на системі холодного водопостачання їй невідомо, хто поставив підпис за неї також не відомо. Яким чином комісією була виявлена розгерметизація системи холодного водопостачання в її квартирі незрозуміло, оскільки жодна особа зазначена в акті ніколи не була присутня в її квартирі. Крім того, не зрозуміло, яким чином розраховувалася сума збитку, яку зазнала ОСОБА_2 та яким чином формувалася сума страхового відшкодування. Вказує, що платіжним дорученням №060339 від 12 грудня 2018 року, згідно якого позивач нібито виплатив страхове відшкодування, не доводиться та обставина, що позивач сплатив страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 внаслідок залиття її квартири. Отримувачем коштів є ПАТ КБ «ПриватБанк», рахунок якого відкритий в цьому ж банку. Призначення платежу не свідчить про те, що кошти направлені ОСОБА_2 , оскільки сам позивач формує зміст призначення, яке отримувача коштів може взагалі не стосуватися.

У відповіді на відзив, позивач посилається на те, що твердження відповідача про відсутність факту витоку води з належної їй квартири спростовується доказами, а саме: актом про залиття квартири від 28 серпня 2018 року, яки підписаний усіма членами комісії, у тому числі, і відповідачкою. Позивачем визначено розмір страхового відшкодування, належного до сплати на користь страхувальника ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України «Про страхування» та договору страхування. Будь-яких фактичних доказів того, що позивачем порушено вимоги закону чи договору під час розрахунку розміру страхового відшкодування, не вірно або помилково розраховано його розмір відповідачем надано не було, альтернативних розрахунків збитку не надавалось. Платіжне доручення №060339 від 19 грудня 2018 року сформоване відповідно до вимог чинного законодавства, а у графі «призначення платежу» чітко визначено, що платіж у розмірі 17 422 грн є страховим відшкодуванням за договором №019031/2103/0000007 від 26 квітня 2018 року, сплаченим на користь ОСОБА_2 та зазначено її паспортні дані та номер особистого кореспондентського рахунку у АТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позов підтримує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою відповідачки по під`їзду, повідомила, що в 2018-2019 роках та на час залиття квартири АДРЕСА_1 вона була головою ОСББ «Мрія-3». В першій половині дня їй зателефонували з квартири АДРЕСА_3 та повідомили про залиття і про те, що їм треба скласти акт. Коли вона зайшла до квартири АДРЕСА_3 на одинадцятому поверсі, то в коридорі було чутно запах побілки, по правій стороні текла вода по стіні, вони вичерпували воду. У кімнаті та в коридорі постраждав ламінат. Квартиру вона дивилась сама, склала акт, його підписали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При огляді квартири був чоловік ОСОБА_2 . В квартиру ОСОБА_1 вона не заходила. По телефону ОСОБА_1 підтвердила їй що це вона топить розташовану нижче квартиру. Заміри пошкоджень в квартирі робили візуально.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 квітня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного експрес-страхування квартир №019031/2103/0000007, за умовами якого страхувальник застрахувала квартиру АДРЕСА_1 на суму 465840 грн, з яких 1000 грн франшиза. Строк дії договору з 27 квітня 2018 року по 26 квітня 2019 року (а.с. 6-11).

Як зазначено в пункті 7.1 договору добровільного експрес-страхування, страховим випадком є факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті, зокрема, пошкодження водою внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, підключення до них побутових пристроїв та проникнення води чи інших рідин із сусідніх приміщень.

Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання, складеного 28 серпня 2018 року комісією у складі голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія-3» та власників квартир третього під`їзду № 149 ОСОБА_1 , № 139 ОСОБА_8 та представника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , 28 серпня 2018 року о 07-годині 00 хв. в квартирі АДРЕСА_5 внаслідок розгерметизації системи холодного водопостачання стався витік великої кількості холодної води з протіканням у квартири нижніх поверхів. В результаті залиття квартири АДРЕСА_3 на 11-му поверсі в прихожій сталося здуття ламінату по всій площі підлоги, сліди протікання на шпалерах площею 0,5 кв.м; в кімнаті сталося здуття ламінату по всій площі підлоги; в квартирі запах мокрого бетону, ймовірне накопичення вологи над підвісною стелею; запах мокрого бетону в загальному коридорі квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 (а.с. 14).

За результатами проведеного огляду аварійним комісаром ОСОБА_9 , представником ТОВ «ЕКЛІС» було складено звіт про результати огляду майна від 29 серпня 2018 року, де описані пошкодження майна в квартирі АДРЕСА_1 , що повністю співпадають з даними акту про залиття від 28 серпня 2018 року (а.с. 15).

14 вересня 2018 року ОСОБА_2 подала до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме у зв`язку із затопленням, що сталось 28 серпня 2018 року в АДРЕСА_7 при наступних обставинах: у квартирі на поверсі вище лопнула колба фільтра води, в результаті чого було затоплено квартиру страхувальника (а.с. 12).

Також у заяві ОСОБА_2 просила перерахувати страхове відшкодування на її розрахунковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», вказавши реквізити банківського рахунку.

На підставі страхового акта № 00270458 від 18 грудня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» прийняло рішення про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 17 422 грн (а.с. 20).

Як вбачається з платіжного доручення № 060339 від 19 грудня 2018 року, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» перерахувало страхове відшкодування в сумі 17422 грн на розрахунковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» за реквізитами, вказаними ОСОБА_2 у заяві про виплату страхового відшкодування (а.с. 21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261732460 від 15 червня 2021 року власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 (а.с. 22).

28 листопада 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» направило на адресу ОСОБА_1 претензію про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17 422 грн (а.с. 23), у відповідь на яку отримала письмову відмову про виплату відшкодування з посиланням на відсутність її вини у залитті квартири (а.с. 24).

У відповіді на претензію про відшкодування матеріальної шкоди від 23 грудня 2020 року, у якій відповідач наголошує на тому, що вона власної вини у спричиненні збитків позивачу не визнає та відмовляє у добровільному відшкодуванні збитків (а.с 24).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

В той же час, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані стороною позивача докази суд вважає належними і допустимими та такими, що підтверджують факт настання страхового випадку у зв`язку із залиттям квартири ОСОБА_2 , що сталася у квартирі належній відповідачу поверхом вище ОСОБА_1 внаслідок розгерметизації системи холодного водопостачання та витоку великої кількості холодної води. Заперечення відповідачки про те, що вона не підписувала акт про залиття від 28 серпня 2018 року суд не приймає до уваги, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами. Від проведення експертизи сторона відповідача відмовилась. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила той факт, що акт підписувала особисто відповідачка.

На замовлення позивача складено Звіт про незалежну оцінку вартості збитку пошкодженого майна, відповідно до якого визначено розмір збитку і така сума, в силу вимог ст. 81 ЦПК України, не спростована відповідачем належними та допустимими доказами.

Факт отримання застрахованою особою ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 17422 грн також підтверджується належними і допустимими доказами, оскільки кошти було перераховано на розрахунковий рахунок, вказаний нею у заяві про виплату страхового відшкодування, тому заперечення відповідача про протилежне суд не приймає до уваги.

Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування права вимоги до відповідача, як особи відповідальної за заподіяний збиток. Беручи до уваги наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку суброгації майнову шкоду в сумі 17422 грн.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-83, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» в порядку суброгації майнову шкоду в сумі 17422 грн та судовий збір у сумі 2270 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літера «В», .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Суддя А.С. Северинова