ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/954/22 Справа № 177/336/21 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державна казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року, ухваленого суддею Малаховською І.Б. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у місті Кривий Ріг на його користь матеріальну шкоду в сумі - кількість судових засідань помножена на 288,88 грн. та моральну шкоду в сумі 216 00,00 грн.

Крім того, просив суд стягнути на користь представників позивача матеріальну шкоду в розмірі 288,88 грн. помножену на кількість судових засідань, на одного представника .

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що 30.12.2020 року він подав позов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за місцем мешкання юридичної особи ЖБК «Восток-242, про захист прав споживачів, про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 79 652,16 грн. та моральної шкоди в розмірі 480 000,00 грн. та про визнання відсутності права у ЖБК «Восток - 24» вимагати сплати за житлово-комунальні послуги.

У зв`язку з тим, що з 2017 року по теперішній час він є присяжним у Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу усі судді заяви собі самовідвід і справа була передана до Криворізького районного суду, як найближчого.

Позивач вважає, що три відмови у відкритті провадження суддями Строговою Г.Г., Суботіною С.А. та Березюк М.В. за його позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист прав споживача послуг. Про відшкодування матеріальної та моральної, про визнання відсутності прав ЖБК «Восток - 24» вимоги сплатити за житлово-комунальні послуги - написані під копірку, з тими ж самим завідома неправдивими про ЖБК «Восток-24» та «членство» позивачів.

Позивач зазначає, що судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області мають необґрунтоване, завідомо упереджене ставлення до правозахисників, зокрема, яким є ОСОБА_1 та осіб яких він представляє, тим самим судді порушили права Позивача та скоїли дискримінаційні дії по відношенню до нього, тому моральна шкода повинна обраховуватись за методикою ОСОБА_4 .

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2160,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ставить питання про закриття провадження по цій справі.

При цьому, скаржник зазначає, що його спір виник з суддею Суботіною С.А. та юридичною особою Криворізьким районним судом Дніпропетровської області та ДКСУ, який повинен бути розглянутий українським судом, згідно ст.55 Конституції України.

Позивач вказує, що суддя Малаховська І.Б. відкрила провадження виключно до Державної казначейської служби України, в задоволенні його клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовила, також відмовила у задоволенні клопотання про витребування матеріалів справи №210/67/21 з Криворізького районного суду Дніпропетровської області. Ухвала про відкриття провадження йому не надсилалась, відзив від Відповідача на позов також не отримував, тобто процесуальні строки після відкриття провадження ще не починались. Суть позову - перешкоджання доступу до правосуддя (ст.6 Конвенції), шляхом повернення позовної заяви про захист прав споживачів послуг та про визнання відсутності права у ЖБК «Восток-24» вимагати сплату за житлово-комунальні у справі №210/67/21. Позивач зазначає, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року ухвалу відповідача Суботіної С.А у справі №210/67/21 визнано незаконною та скасовано та ухвалою Криворізького районного суду від 28.05.2021 суддя Суботіна С.А. поновила його права у цій справі, відкривши провадження.

Також, Позивач вказує на те, що 04.08.2021 він подав суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку зі зміною ситуації, однак суддя Малаховська І.Б. не закрила провадження по справі, ухвалила оскаржуване судове рішення, яким стягнула з нього не передбачений законом судовий збір, від сплати якого він звільнений.

Окрім того, ОСОБА_1 наголошує на тому, що аналогічне рішення судді Малаховської у справі №210/1/21 за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суддів Вікторович Н.Ю. та Сільченка В.Є., яким суддя Малаховська І.Б. нарахувала судовий збір було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду 16 листопада 2021 року із закриттям провадження по справі.

Позивач вважає, що суддя Малаховська І.Б. йшла на порушення Закону з однією метою - перешкодити йому у доступі до правосуддя із суддівської солідарності покарати його грошима і залякати.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту позивних вимог судом встановлено, що позивачпросить суд стягнути державного бюджету України через Державну казначейську службу України у місті Кривий Ріг на його користь 216 000,00 грн. моральної шкоди, та матеріальну шкоду в розмірі - кількість судових засідань помножена на 288,88 грн.

Так, матеріалами справи встановлено, що ухвалою судді Криворізького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Суботіної С.А. від 18.02.2021 року та ухвалою судді господарського суду Дніпропетровської області Ліпинського О.В. від 12.03.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадженні у справі за його позовом до ЖБК «Восток-24», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання відсутності права вимагати сплати за житлово-комунальні послуги, стягнення моральної та матеріальної шкоди ( а.с. 5-6.).

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів.

Цією ж ухвалою позивачеві було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених ним до Криворізького районного суду Дніпропетровської області та судді цього суду, Суботіної С.А.

Суд першої інстанції встановив, що предметом даного спору є наявність або відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною, на думку позивача, ухвалою суду про відмову у відкритті провадження у справі, яка винесена суддею Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Суботіною С.А.

Місцевий суд, ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, виходив з того, що позов подано до Державної казначейської служби України, яка є неналежним відповідачем у даній категорії справ, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку зі зміною обстановки, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи по суті у даній справі розпочався через тридцять днів з дня відкриття провадження, тобто 27 травня 2021 року, тоді, як заява подана позивачем у серпні 2021 року коли закінчився строк проведення цієї процесуальної дії.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з Державного бюджету України на користь його представників матеріальну шкоду, судові витрати пов`язані з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять за всі дні коли представники з`являлись до суду, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та з того, що позивач має право на звернення до суду для захисту виключного свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та не може погодитись з доводами скаржника викладеними в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для закриття провадження про справі, з огляду на таке.

Так, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених останнім до Криворізького районного суду Дніпропетровської області та судді Суботіної С.А.

Також, цією ухвалою позивачеві відмовлено у задоволенні його клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та у витребуванні з Криворізького районного суду Дніпропетровської області матеріалів справи №210/67/21.

Провадження у цій цивільній справі №177/336/21 було відкрито судом за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначену ухвалу суду від 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку в частині відмови у відкритті провадження щодо заявлених ним позовних вимог до Криворізького районного суду Дніпропетровської області та судді цього суду, Суботіної С.А .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвала Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року в оскаржуваній частині, залишена без змін.

Отже, наявні в справі докази спростовують твердження позивача про те, що суд першої інстанції не надсилав йому ухвалу про відкриття провадження, оскільки він скористався своїм правом і оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку.

Також доводи скаржника про те, що він не отримував відзив від Відповідача на позов спростовуються наявними у справі доказами, а саме експрес-накладною №1646 від 08.07.2021, доданою відповідачем до відзива на позов (а.с.49).

Таким чином доводи, ОСОБА_1 про те, що оскільки він не отримував ухвалу про відкриття провадження та відзив відповідача на його позов, то процесуальні строки після відкриття провадження ще не починались, у зв`язку з чим суд першої інстанції на підставі його заяви від 04.08.2021 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку зі зміною обстановки (відповідач Суботіна С.А. виконала ухвалу Апеляційного суду про відкриття провадження і з 01.08.2021 року вона більше не є суддею у зв`язку з закінченнями повноважень, повинен був залишити його позов без розгляду, а не розглядати справу по суті, колегія суддів вважає хибними.

Відповідно до положень п.5) ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Нормами ч.3 ст.279 ЦПК України визначено, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що тридцятиденний строк з дня відкриття провадження у справі в частині позовних вимог до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів закінчився 27 травня 2021 (оскільки у цій частині ухвала суду не оскаржувалась та відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України набрала законної сили з моменту її підписання суддею), а позивач просив залишити позов без розгляду у зв`язку зі зміною обстановки, оскільки відповідач Суботіна С.А. виконала ухвалу апеляційного суду про відкриття провадження і з 01.08.2021 року вона більше не є суддею, у зв`язку з закінченнями повноважень, дійшов правильного висновку, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку зі зміною обстановки, не підлягає задоволенню з підстав закінчення процесуальних строків для постановлення такої ухвали, оскільки ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року було відмовлено у відкритті провадження саме в частині позовних вимог ОСОБА_1 заявлених до Криворізького районного суду Дніпропетровської області та судді Суботіної С.А., і в цій частині ухвала суду першої інстанції набрала законної сили 03 серпня 2021 року.

Отже, оскільки судом першої інстанції провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до Криворізького районного суду Дніпропетровської області (відповідача-2) та судді Суботіної С.А. (відповідача-3) не було відкрито, у цій частині суд відмовив позивачеві, при цьому, суд апеляційної інстанції погодився з позицією суду першої інстанції, залишивши апеляційну скаргу позивача без задоволення, тому у місцевого суду були відсутні підстави для залишення позову без розгляду, заявленого до іншого відповідача- Державної казначейської служби України, з підстав зміни обстановки, які стосувалися судді Суботіної С.А .

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом норм ст. 5 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив суд стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України у місті Кривий Ріг на його користь 216 000,00 грн. моральної шкоди, та матеріальну шкоду в розмірі - кількість судових засідань помножена на 288,88 грн.

Відповідно до ч.2, ч.1 ст.170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Тлумачення частини другої статті 48 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.11 ст. 49 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм права слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд з власної ініціативи не має права проводити заміну неналежного відповідача належним відповідачем.

Сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для визначення у даній справі відповідачем саме Державну казначейську службу України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої ст.8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Таким чином, оскільки саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, висновок суду першої інстанції про те, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав, колегія суддів вважає правильним та, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є окремою підставою для відмови у позові, суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, дійшов обґрунтованого висновку, видмовивши ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, заявлених до Державної казначейської служби України, яка не є належним відповідачем по справі, а суд з власної ініціативи не наділений правом проводити заміну неналежного відповідача належним відповідачем.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 16 листопада 2021 року, яким було скасовано рішення суду першої інстанції по справі №210/1/21 із закриттям провадження по справі, колегія суддів вважає помилковим, з огляду на таке.

Так, у справі на яку посилається позивач, позов про відшкодування шкоди, завданої очевидними незаконними ухвалами суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, позивачами по справі було подано до Держави Україна в особі Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України у м.Кривому Розі, тоді, як у справі, що переглядається, провадження було відкрито за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів та у позові відмовлено з підстав подачі позову до неналежного відповідача.

У справі №210/1/21 на яку посилається скаржник, суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (та будь-якого судочинства), оскільки суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Згідно положення, закріпленого в п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідуваннч, прокуратури або суду.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Слід зазначити, що доказів щодо встановлення у визначеному законом порядку незаконності дій чи бездіяльністю суду, судді Суботіної С.А. щодо винесення ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі №210/67/21, матеріали справи не містять.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди завданої діями та бездіяльністю державних органів, посилаючись на незаконність ухвали судді Суботіної С.А. про відмову у відкритті провадження по справі №210/67/21 та визначив її у грошовому вимірі - 216 000 грн., тому позовна вимога є майновою.

Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1.ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Суд першої інстанції, стягуючи з позивача судовий збір на користь держави в розмірі 2160 грн., виходив з того, що при поданні позову позивачем, з посиланням на норми п.13 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» не було сплачено судовий збір, однак судовим розглядом встановлено, що категорія спору не підпадає під дію Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому, оскільки у позові відмовлено, позивач повинен сплатити 1% від заявленої ним ціни позову, оскільки моральна шкода підлягає грошовій оцінці та є вимогою майнового характеру.

Відповідно до п.п.2, п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем позовної заяви майнового характера справляється судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, суд першої інстанції, відмовивши позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, виходячи з ціни позову - 216 000 грн. та несплати судового зборі при подачі позову до суду на законних підставах стягнув з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 1% ціни, що становить 2160 грн., тому доводи ОСОБА_1 щодо незаконності стягнення з нього судового збору, колегія суддів відхиляє.

За викладених вище обставин, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: