Провадження № 2/946/52/22
УХВАЛА

09 лютого 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Адамова А.С.,

за участю секретаря Тюміній О.А.,

за участю: представника позивача Соколової Г.М., представників відповідача ОСОБА_1 , представника третьої особи Стинки С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Первинна профспілкова організація ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Первинна профспілкова організація ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник відповідача надав клопотання про зупинення провадження у справі № 946/10823/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21, в якій оскаржується наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, посилаючись на те, що позивач наголошує на порушенні її прав наказом ДП «ІЗМ МТП» від 09.12.2021 № 450-ос про відсторонення від роботи та на думку позивача спірним наказом відповідачем порушені вимоги нормативно-правових актів, на які є посилання, зокрема ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Міністерством охорони здоров`я України, яке є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (далі - МОЗ України), було видано наказ від 01.11.2021 № 2393, що набрав чинності 09 грудня 2021 року, яким внесено зміни до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України № 2153 від 04 жовтня 2021 року. Саме наказ МОЗ України 04.10.2021 № 2153 зі змінами, став підставою для застосування приписів ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та інших норм законодавства України про працю під час видачі спірного наказу ДП «ІЗМ МТП» від 09.12.2021 № 450-ос про відсторонення від роботи. В провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 640/29053/21 за позовом фізичної особи до МОЗ України про визнання протиправним та нечинним наказу МОЗ України №2153 від 04 жовтня 2021 року, провадження у якій відкрито 29.10.2021. Компетентний суд розгляне питання чинності та правомірності наказу МОЗ України, на підставі якого виданий наказ ДП «ІЗМ МТП» № 450-ос, отже, рішення адміністративного суду має вирішальне значення для повноти з`ясування всіх обставин та надання судом вірних та належних оцінок діям та рішенням сторін у поточній справі, а провадження по справі має бути зупинене. Верховний Суд у постанові від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними. Також Верховний Суд зазначив, що застосування до фізичних/юридичних осіб нормативно-правових актів, які є протиправними, у будь-якому випадку є незаконним. Предметом судового розгляду справи № 640/29053/21 є також визнання оскаржуваного наказу МОЗ України № 2153 від 04 жовтня 2021 року протиправним. Відповідно до ч. 6 ст. 10 ЦПК України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України ж норми прямої дії. Відтак при розгляді даної справи суд може перевірити зміст наказу МОЗ України виключно на відповідність Конституції та законам України. Таким чином, на виконання положень ст.2 КАС України суд адміністративної юрисдикції надасть оцінку правомірності оскаржуваного наказу шляхом перевірки його положень на відповідність Конституції та законам України, що предметно охоплює необхідність перевірки доводів позивача про невідповідність наказу МОЗ України статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також прийняттю цього наказу у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. З огляду на вищезазначене, у справі № 946/10823/21 виникла об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення питання компетентним адміністративним судом питань наявності у суб`єкта прийняття відповідних повноважень та обрання законного способу на реалізацію цих повноважень, а також відповідності наказу МОЗ України Конституції та законам України, який був підставою для видачі спірного наказу ДП «ІЗ МТП» від 09.12.2021 №450-ос. Крім того, відповідно до наказу ДП «ІЗМ МТП» від 09.12.2021 № 450-ос він припиняє дію, і відповідно, працівник буде допущений до роботи, в тому числі у разі відміни наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153, тобто з втратою ним чинності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти зупинення провадження по справі, зазначивши, що це є затягуванням судового розгляду

Представник відповідача наполягав на зупиненні провадження по справі.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти зупинення провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Так, представником відповідача не доказано неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21, в якій оскаржується наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153.

При цьому, суд не позбавлений в межах даної справи можливості оцінити вказаний нормативно правовий акт та прийти до висновку про невідповідність наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 Конституції України, а також не застосувати його у разі наявності відповідних підстав.

Крім того, як і сам наголошує заявник, Верховний Суд у постанові від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними. Що свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження у справах до набрання законної сили рішеннями щодо оскарження певних нормативно-правових актів.

До того ж, суд звертає увагу, що позивачка у своїй позовній заяві не посилається на наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 за № 2153, та вказаний наказ МОЗ України № 2153 від 04 жовтня 2021 року не ставиться у якості підстав прийняття оскаржуваного наказу ДП «ІЗ МТП» від 09.12.2021 № 450-ос. При цьому, твердження представника відповідача, що у оскарженому наказі ДП «ІЗ МТП» від 09.12.2021 № 450-ос вказано, що він діє до скасування наказу МОЗ України № 2153 від 04 жовтня 2021 року, свідчить лише про можливість настання наслідків для позивача на майбутнє та не ставить даний судовий розгляд у безпосередню залежність від оскарження наказу МОЗ України № 2153 від 04 жовтня 2021 року.

Також, слід зазначити, що провадження по справі № 640/29053/21 відкрито Окружним адміністративним судом міста Києва 29.10.2021 та станом на 09.02.2022 рішення по справі ще не прийнято, що свідчить про можливість надмірного затягування розгляду даної справи у разі зупинення, що є недопустимим, особливо для трудових спорів.

Згідно рішення від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України» в силу ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Первинна профспілкова організація ВПС «Захист справедливості» працівників Ізмаїльського морського торгового порту про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з об`єктивною можливістю розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» про зупинення провадження у справі №946/10823/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/29053/21

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.02.2022р.

Суддя: А.С.Адамов