Провадження № 2/761/5399/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

позивача та її представника: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача та його представника: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в м.Києві в приміщенні зали суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

встановив:

У вересні 2021 р. ОСОБА_1 (позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (відповідач), в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за судовим наказом від 10.07.2019 р. у справі №761/25346/19, до 3000,00 грн щомісячно.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2019 р. у справі №7691/11013/19 розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2019 р. у справі №761/25346/19 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2019 р. до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, який сплачується відповідачем становить 1255,00 грн, який є недостатнім для задоволення всіх потреб дитини та забезпечення її гармонійного розвитку. Позивач самостійно забезпечує дитину одягом, шкільним приладдям, харчуванням, вивченням дитиною іноземних мов. Крім цього, за власний кошт було проведено ремонт в кімнаті дитини, придбано меблі, мобільний телефон дитині. Відповідач працює неофіційно, має щомісячний прибуток в розмірі 30000,00 грн, за станом здоров`я, матеріальним становищем може утримувати дитину. Вважає, що розмір аліментів в сумі 3000,00 грн є достатнім і пропорційним потребам дитини.

Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.

У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що підстави для збільшення розміру аліментів відсутні та позивачем не доведені. Твердження позивача про отримання відповідачем заробітної плати в розмірі 30000,00 грн є припущенням. Відповідач офіційно працює в ТОВ «СД-Агро» з щомісячний окладом 6600,00 грн, має проблеми зі здоров`ям. Матеріальний стан відповідача з часу видачі судового наказу не покращився. Зазначає, що позивач працює офіційно, отримує заробітну плату понад 15000,00 грн, матеріальний стан покращився.

Ухвалою судді від 01.10.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 12.01.2022 р. витребувано з АТ «Ощадбанк» в Філії - Головне управління по м.Києву та Київській області довідку про розмір отриманої заробітної плати ОСОБА_1 за 2021 рік.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2019 р. у справі №7691/11013/19 розірвано.

Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.11.2019 р. відкрито виконавче провадження №60634136 з примусового виконання судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва №761/25346/19 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2019 р. до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 01.04.2020 р. розмір заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №60634136 складав 10136,39 грн.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до 3000,00 грн на місяць.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, Верховного суду від 16.06.2021 р. у справі №643/11949/19).

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Зважаючи на викладене зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я має доводити позивач належними на допустимим доказами.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відтак, розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини, встановленого згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Посилання позивача щодо отримання відповідачем заробітної плати від аерозйомки в розмірі 30000,00 грн є припущенням, а доказування згідно ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно довідки ТОВ «СД -Агро» №18/21 від 09.11.2021 р. відповідач працює на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва з місячним окладом 6060,00 грн, фактично отримує 4878,30 грн.

При цьому, позивачу з січня 2021 р. по листопад 2021 р. відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» від 02.02.2022 р. нараховано 262116,55 грн, утримано 47180,97 грн податку на доходи фізичних осіб та 3931,74 грн військового збору, що свідчить про середньомісячний доході позивача 19182,16 грн на місяць.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Позивач, пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, зміни сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Надані позивачем письмові докази- видаткова накладна на придбання мобільного телефону, рахунки, фіскальні чеки на придбання товарів для ремонту не можуть бути враховані як підстава для збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 .

При цьому, питання стягнення витрат, пов`язаних з розвитком здібностей дитини, інших додаткових витрат на дитину може бути вирішено в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України.

Враховуючи викладене вище, стан здоров`я відповідача, матеріальне становище позивача і платника аліментів - відповідача, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вона посилається,підстав для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 258-259, 268, 272-273, 280, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191, 192 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

Вирішив :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 08.02.2022 р.

Суддя: А.А.Осаулов