Єдиний унікальний номер судової справи: 225/6668/21
Номер провадження: 2/225/140/2022
08 лютого 2022 м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області
головуючого судді - Челюбєєва Є.В.
секретаря Федорцової І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що у відповідності до свідоцтва про право власності від 27.01.2005 вона є власником 1/5 квартири АДРЕСА_1 .
У вказаному житлі разом з нею також зареєстровані ОСОБА_2 (мати позивача), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (чоловік). Однак, фактично у вказаній квартирі ОСОБА_2 не проживає понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає, оскільки в 2019 вона переїхала на постійне місце проживання за межі України до Російської Федерації, де отримала громадянство Росії.
Їй самостійно приходить нести витрати по утриманню квартири, доглядати її, здійснювати поточні ремонти та в силу своїх можливостей оплачувати комунальні послуги.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила що наполягає на задоволенні вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області.
Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у відповідності до свідоцтва про право власності від 27.01.2005 є власником 1/5 квартири АДРЕСА_1 .(а.с. 17-18)
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 05.10.2021, виданої Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_4 (чоловік). (а.с. 11).
Згідно акту №б/н про фактичне не проживання особи від 26.11.2020, складеного сусідами ОСОБА_1 , засвідченого секретарем Новгородської селищної ради, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 але з 12.10.2019 фактично не проживає за вказаною адресою. (а.с.10)
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).
Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 є власністю позивача та членів її сім`ї, суд доходить висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.
Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/5 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік у вказаному житлі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі ст.ст. 319,321,391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 263,283 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації : АДРЕСА_3 ), про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Є.В. Челюбєєв