УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 527/2056/20

провадження № 61-31ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Терлецьким Олександром Миколайовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2021 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом та просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2006 року та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з липня 2006 року по вересень 2020 року в розмірі 163 871,29 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2006 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 липня 2006 року й до досягнення дитиною повноліття. При цьому, 10 років тому на прохання відповідачки ОСОБА_2 надав нотаріально посвідчену згоду на усиновлення їх сина ОСОБА_4 новим чоловіком відповідачки, на підставі чого ухвалено судове рішення про усиновлення ОСОБА_4 та внесено відповідні зміни до свідоцтва про народження дитини. Отже, з моменту набрання цим рішенням суду законної сили припинилися його майнові зобов`язання відносно ОСОБА_4 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2021 року в складі судді Черняка В. В., залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в складі колегії суддів Здрилюк О. І., Бовчалюк З. А., Киці С. І., позов задоволено, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_4 , встановлених на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2006 року. Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах на сина в розмірі 163 871,29 грн за період з липня 2006 року по вересень 2020 року.

31 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом позову у справі № 527/2056/20 є вимога про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах в розмірі

163 871,29 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Терлецьким Олександром Миколайовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 вересня 2021 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук