Справа №613/160/22 Провадження № 2-з/613/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., розглянувши заяву представника позивача адвоката Васильєва Павла Сергійовича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ріальто", третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Васильєв П.С., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, у якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотим Олександром Олександровичем від 11.10.2021, зареєстрований в реєстрі за № 8083, у відношенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, у якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 67457438 від 10.11.2021 на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 8083 від 11.10.2021, вичиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в розмірі 23600,00 грн.

В обґрунтування зазначеної заяви представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 дізнався про відкрите 10.11.2021 у відношенні нього виконавче провадження № 67457438 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р., що стосується стягнення коштів позивача на користь відповідача, за виконавчим написом № 8083, виданим 11.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення заборгованості у розмірі 23600,00 грн. за період з 08.04.2021 по 24.09.2021, у тому числі: 4000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18900,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 700,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає до стягненню складає 23600,00 грн. Напис ґрунтується на підставі Договору № 8-1 від 09.03.2021, який укладений між ОСОБА_1 (боржник) та ТОВ Фінансова компанія «Фінансова інновація» (кредитор), правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 є ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто».

Позивач вважає, що напис вчинено протиправно, оскільки: 1) кредитний договір нотаріально не посвідчений і не міг підлягати для видання виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.; 2) відповідач не мав прав стягувати прострочену заборгованість у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про споживче кредитування», тому що він не був включений до реєстру колекторських компаній; 3) нотаріус не перевірив безспірність суми, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, аналогічний висновок, щодо протиправності стягнення відсотків за раніше припиненим договором, міститься у постанові ВС № 766/11996/18 від 02.06.2021; 4) кредитором не направлено, а боржником не отримано повідомлення про добровільне виконання, що є порушенням ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче виконання». Вказане нотаріусом також не перевірено; 5) позивачем не було отримано від нотаріуса жодного повідомлення про заборгованість, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (п. 43, 55, 56 постанови ВС від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20); 6) невідповідність змісту виконавчого напису ст. 89 Закону України «Про нотаріат», а саме не вказано суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; 7) напис не містить будь-яких посилань на розрахунки заборгованості, а лише її констатує, що є неправомірним, адже нотаріус повен переконатися як в наявності заборгованості, так і в її безспірному розмірі; 8) у написі вказано: «4000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18900,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом», при цьому взагалі не розкрито яке саме відбулось порушення зі сторони позивача та яким пунктом договору вказана відповідальність регулюється; 9) невірно зазначено строк пред`явлення напису 3 роки з моменту його вчинення, що не відповідає п. 9.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2021), відповідно до якого виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення.

На підставі викладеного, представник позивача вважає доведеним наявність підстав для задоволення заяви, оскільки між сторонами виник спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і виконання такого напису в рамках відкритого виконавчого провадження може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення (аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 16.09.2020 справа №344/6384/18). Представник позивача зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову На сьогодні існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він вернувся до суду. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 справа № 285/2445/18. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результати розгляду справи по суті.

З посиланням на ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», представник позивача стверджує про наявність підстав для звільнення споживачів від сплати судового збору не тільки при пред`явленні позову, що пов`язаний з порушенням прав споживача, але й при поданні заяв про забезпечення доказів або забезпечення такого позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та доводи в її обґрунтування, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до змісту і форми заяви визначені статтею 151 ЦПК України.

Так, відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, представник позивача, заявляючи про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 11.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича (реєстровий номер 8083) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в розмірі 23600,00 грн., не обґрунтовує необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а саме яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, у заяві позивач зазначив, що у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. перебуває на виконанні відкрите виконавче провадження № 67457438 від 10.11.2021 на підставі спірного виконавчого напису. При цьому, у заяві не вказано місце роботи позивача, де можливо виконується звернення стягнення на заробітну плату, не вказано, за якими наявними та належними рахунками позивача відбувається стягнення грошових коштів, не зазначено про наявність у позивача майна, на яке може бути звернено стягнення або накладено арешт.

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривень.

Всупереч вищевказаних норм, позивачем не додано документ (квитанцію), що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, при цьому позивач послався на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем.

Однак, у спірних правовідносинах позивачем оскаржується виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, а відтак, у даному випадку, позивач не може вважатися звільненим від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки позивачем до заяви про забезпечення позову не додано документ (квитанцію), що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Позивачем не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову; не вказано, за якими наявними та належними рахунками позивача відбувається стягнення грошових коштів, не вказано місце роботи позивача, де, можливо виконується стягнення на заробітну плату, а також не вказані відомості про наявність майна, на яке може бути звернено стягнення або накладено арешт.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути заявнику заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353, 345 ЦПК України, суддя -

У Х В АЛ И В:

Заяву представника позивача адвоката Васильєва Павла Сергійовича про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ріальто", третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.С. Сеник