ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1125/22 Справа № 202/5535/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Куценко Т.Р., Максюти Ж.І.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дніпрометиз» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив суд зобов`язати відповідача надати йому щомісячну довідку про відпрацьований час відносно планового часу за час його роботи на підприємстві; надати копію наказів про підвищення тарифних ставок та окладів за час його роботи на підприємстві та наказів № 230 від 30.10.1995, № 137 від 30.04.1996, № 108 від 30.04.1997, № 208 від 01.08.2000, № 246 від 02.10.2000, № 272 від 02.11.2000; надати відповідь про те, із якого розміру середньомісячного заробітку по первинній виробничій травмі 7 квітня 1995 року була надана довідка про розмір втраченого заробітку у розмірі 70,92 грн.; надати відповідь, який середньомісячний заробіток він мав по первинній виробничій травмі 7 квітня 1995 року на час передавання особової справи актом приймання-передачі від 19 липня 2001 року; надати відповідь, який загальний коефіцієнт підвищення середньомісячного заробітку по первинній виробничій травмі 7 квітня 1995 року із 7 серпня 1995 року, дати первинного висновку МСЕК, до 19 липня 2001 року, дати передавання особової справи актом приймання-передачі № 113.58; надати розмір та розрахунок його середньомісячного заробітку по першій травмі 7 квітня 1995 року, розрахований відповідно до пункт 22 Правил № 472; надати йому розмір та розрахунок його середньомісячного заробітку, що мав до ушкодження здоров`я по повторній травмі 9 грудня 1997 року; поставити на облік його нещасний випадок на виробництві 9 грудня 1997 року та скласти акт за формою Н-1; встановити вину відповідача, який не виконує свої зобов`язання по забезпеченню оформлення всіх документів, необхідних для визначення розміру відшкодування шкоди, відповідно до вимог пункту 35 «Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, не виконує свої зобов`язання щодо видачі працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві із зазначенням часу роботи і розміру заробітної плати, відповідно до статті 49 Кодексу законів про працю України та стягнути з ПАТ «Дніпрометиз» на його користь моральну шкоду в розмірі 240 000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у звільненні його від сплати судового збору за подання позовної заяви та визнано її неподаною і повернуто у зв`язку з несплатою судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів для звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів для звільнення його від сплати судового збору (довідку податкового органу, довідку про розмір пенсії чи соціальних виплат за попередній рік тощо), судовий збір у встановлений судом строк позивачем не сплачено.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Заявник у суді першої інстанції просив звільнити його від сплати судового збору за подачу позову з тих підстав, що за 2020 рік не мав доходу.

Розмір судового збору за подання позовної заяви становить 4216 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі - Конвенція) щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Водночас, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і беручи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою можливість, зважаючи на подані заявником докази його майнового стану та необхідності забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, розглянути питання про відстрочення або зменшення розміру судового збору.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р. Куценко

Ж.І. Максюта