Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/154/22

2/330/204/2022

"10" лютого 2022 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - Гусарової В.В. при секретарі - Тошевої Д.Е. розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики.

в с т а н о в и в:

Позивач, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому вказала, що 12.10.2021р між нею та відповідачем було укладено договір позики на суму 855 000 грн., свідками укладення якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно договору відповідач зобов`язався віддати борг в строк до 31.12.2021р. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не поверну.

14.01.2022р позивач направила на адресу відповідача претензійний лист про повернення суми боргу, але відповідач на вказану претензію не відреагував.

На підставі вище викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в відповідності до договору позики.

Позивач до судового засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила проводити судове засідання без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання до суду не з`явився про причини неявки суд не повідомив, надав заяву в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Так як суд розглядав справи без сторін, на підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксація процесу технічними засобам и не здійснювалась.

У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, т.я. були підстави для проведення розгляду справу без участі сторін.

Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі :

-Договір позики (а.с.4)

-Претензійний лис (а.с.5)

-Поштові відправлення (а.с.6)

-Копія паспорта, ІПН позивача (а.с.7-8)

-Копія паспорта, ІПН відповідача (а.с.9-10)

-Копія паспорта, ІПН свідків (а.с.11-12, 13)

-Довідка місця реєстрації відповідача (а.с.18)

Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного.

12.10.2021 між сторонами укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 855000 грн. з терміном повернення позики до 31.12.2021. Укладання договору позики підтверджується підписами сторін договору та свідків Доказів про погашення суми боргу, станом на час розгляду справи відповідач не надав.

В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений, оскільки на вимоги позивача про сплату боргу, відповідачем заборгованість не погашена.

Відповідно до ст.1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

У відповідності до ст.202ЦК України що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, що підтверджує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Так судом встановлено, що 12.10.2021 ОСОБА_2 підписав договір позики, згідно якого отримав від позивача у борг суму 855000 грн., яку зобов`язується повернути до 31.12.2021.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договором позики від 12.10.2021, укладеного між сторонами. Після укладення цього договору позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач взагалі не виконала свої зобов`язання. В результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 855000 грн. Оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, сума позики ним досі не повернута, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту.

При викладених обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми позики в розмірі 855000 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

На підставі ст.ст. 202, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 200, 263-265, 272, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженця с. Максимівка, Вільнянського району, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області 16.08.1997р., код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( уродженки м. Запоріжжя, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області 09.07.1996р, код НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики від 12.10.2021 в сумі 855 000 грн. (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: