Справа № 2033/2-1167/11
Провадження № 6/645/71/22
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенка С.О.,

за участю секретаря Костенко Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в :

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, в якому приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов В.М. звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-1167/11 від 32.11.2011 та № 2-1167/11 від 23.11.2011 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , суми подвійного завдатку в розмірі 22000,00 грн, судових витрат в розмірі 340,00 грн. та на підставі виконавчого напису № 51442 від 20.05.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» бору в розмірі 20873,04 грн. (виконавче провадження № 66968559 від 28.09.2021.

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця Хаброва В.М. перебуває зведене виконавче провадження № 67486241, дата об`єднання 11.11.2021 з примусового виконання виконавчих листів № 2-1167/11 від 32.11.2011 та № 2-1167/11 від 23.11.2011 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , суми подвійного завдатку в розмірі 22000,00 грн, судових витрат в розмірі 340,00 грн. та на підставі виконавчого напису № 51442 від 20.05.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» бору в розмірі 20873,04 (виконавче провадження № 66968559 від 28.09.2021. Під час примусового виконання встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, в зв`язку з сим виникла необхідність у зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань.

25.11.2021 приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника, проте боржника вдома не виявлено, залишено виклик на прийом до приватного виконавця, про що було складено відповідний акт.

07.12.2021 виконавцем здійснювався повторний вихід за місцем мешкання боржника.

На неодноразові виклики виконавця, боржник або його представник не зявились, не надали жодних пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, не подали декларацію про доходи та майно боржника, не повідомили про місцезнаходження транспортних засобів, належних боржнику, не допустили в установленому законом порядку виконавця до житла або іншого володіння, що належать йому або якими він користується , для проведення виконавчих дій.

Виконавцем проведені необхідні дії, направлені на звернення стягнення на майно боржника для задоволення вимог стягувача, тобто виконавцем були направлені запити до відповідних державних органів з метою пошуку рухомого майна боржника, на яке відповідно до закону можна звернути стягнення.

Виконавець в поданні зазначає, що ним вичерпним чином вжиті заходи для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом шляхом звернення стягнення на кошти та рухоме майно, однак такі заходи не призвели до очікуваного результату.

Враховуючи здійснені заходи примусового виконання рішення суду, приватний виконавець вважає за доцільним застосувати до боржника такий захід впливу, як тимчасове обмеження виїзду за межі України.

Враховуючи, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 441 ЦПК України, розгляд даної категорії справ є негайним, суд вважає можливим розгляд подання без участі державного виконавця, який просив розглянути подання без його участі, та без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича знаходиться виконавче провадження № 2-1167/11 від 32.11.2011 та № 2-1167/11 від 23.11.2011 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , суми подвійного завдатку в розмірі 22000,00 грн, судових витрат в розмірі 340,00 грн. та на підставі виконавчого напису № 51442 від 20.05.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» бору в розмірі 20873,04 (виконавче провадження № 66968559 від 28.09.2021.

Згідно актового запису про шлюб №582 від 27.11.2010 боржником було змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

11.11.2021 приватним виконавцем відкриті виконавчі провадження №67485895 та № 67486117 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1167/11 від 23.11.2011, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова.

В ході примусового виконання рішення суду, виконавцем проведені необхідні дії, направлені на звернення стягнення на майно боржника для задоволення вимог стягувача, тобто виконавцем були направлені запити до відповідних державних органів з метою пошуку рухомого майна боржника, на яке відповідно до закону можна звернути стягнення.

Незважаючи на це, виконавчий лист на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання боржником не здійснено.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст.33Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про виклик боржника та виходи державного виконавця до місця його проживання з метою встановлення об`єктивних обставин (тривале відрядження, хвороба, тощо), що можуть заважати виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що до подання не надано всіх необхідних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене вище не свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останньої у статусі боржника.

Суд вважає, що сама по собі наявність у боржника невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для обмеження його права виїзду за межі України, і викладених у поданні доводів недостатньо для обмеження права боржника у виїзді за межі України, оскільки суду не надано жодних фактів, які б свідчили про наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-261, 441, ЦПК України, ст.6Закону України«Про порядоквиїзду зУкраїни ів`їзду вУкраїну громадянУкраїни»,суд -

П О С Т А Н О В И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити ініціатору подання для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: