Справа № 638/291/22
Провадження № 2/638/3213/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Малиновської Є.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 11 квітня 2009 року в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що здійснений відповідний актовий запис №163 від 11 квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вона неодноразово звертала увагу свого чоловіка, що факт окремого проживання батьків, участь у вихованні дитини лише матір`ю та відсутність батька, як чоловічої складової у вихованні, може суттєво сплинути на психіку доньки, погляди на життя, в тому числі, на шлюб та формування світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в бідь-якій сім`ї. Протягом останнього часу, вона намагалась говорити з відповідачем, пропонувала спокійно вирішити проблеми, однак ніяких результатів це на дало, в сімейних стосунках нічого не змінилося, їх стосунки стали ще більш ворожі. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких є їх дитина, що впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та доньці душевні страждання. Вона прийшла до висновку, раз відповідач особисто вирішив сам розірвати з нею будь-які стосунки, то єдиний вихід - це розлучення, їх шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження сім`ї є неможливим, вона фактично розпалась та поновлена бути не може, подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливі та буде суперечити її інтересам. В зв`язку з чим просить суд її позовні вимоги задовольнити та шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином,

через канцелярію суду надав заяву про те, що проти розірвання шлюбу він не заперечує та просить суд розгляд справи проводити за його відсутності.

Враховуючи, що у справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: НОМЕР_1 , виданого 11 квітня 2009 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №163 від 11 квітня 2009 року, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження, серія: НОМЕР_2 , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його батьками в свідоцтві записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №605 від 22 грудня 2011 року (а.с.4).

Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що спільне життя між сторонами не склалося, з огляду на відсутність взаєморозуміння та діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, позивач прийшла до висновку, що єдиний вихід це розлучення, їх шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження сім`ї є неможливим, вона фактично розпалась та поновлена бути не може, подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачем до суду подана заява, за змістом якої вбачається, що він проти розірвання шлюбу не заперечує, що фактично є визнанням позову зі сторони відповідача. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України закріплено, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку наведеним, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за звернення до суду із даним позовом, що становить - 496,20 грн., з урахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат у вигляді судового збору у сумі - 496,20 грн.

Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача сплачений нею за подання до суду даної позовної заяви судовий збір, суд вважає, що залишкові 50 % понесених позивачем судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 75, 84, 91,112-115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 11 квітня 2009 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №163 від 11 квітня 2009 року, - розірвати.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду, що становить - 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., на підставі квитанції ID 0935-3653-6754-0362 від 11.01.2022.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.М. Цвіра