Справа № 174/889/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (АТ «ОГХК» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі АТ «ОГХК» в особі філії «ВГМК» АТ «ОГХК») звернулося до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.11.2017 року між ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», правонаступником якого є, АТ «ОГХК» від імені якого виступає філія «ВГМК» АТ «ОГХК» та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір згідно наказу № 330 від 01.11.2017 року, відповідно до якого відповідача було прийнято помічником машиніста тепловоза транспортно-експедиційного управління, залізничного цеху філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - ПТ «ОГХК») на встановлений за погодженням сторін строк по 05.02.2018 року. 20.06.2018 року наказом № 664-П відповідача було переведено складачем поїздів залізничного цеху транспортно-експедиційного управління по 4 розряду. Крім того, відповідач мав право отримати додаткові відпустки: за безперервний стаж роботи - 2 календарних дні та за роботу зі шкідливими умовами праці - 5 календарних днів.

На підставі цього, відповідач згідно графіку надання щорічних відпусток на 2021 рік та його особистої заяви, скористався цим правом і позивачем йому була надана щорічна основна відпустка за період роботи з 03.11.2020 по 02.11.2021 року тривалістю 31 календарний день. Відповідно до цього наказу позивачем було здійснено нарахування заробітної плати за час відпустки на загальну суму 14 314,87 грн. та 26.03.2021 здійснено її перерахування на картковий рахунок відповідача в розмірі 10 793,00 грн., з урахуванням утриманих сум податку на доходи осіб, військового збору.

Відповідачем 16.07.2021 було розірвано трудовий договір з філією «ВГМК» AT «ОГХК» за власним бажанням на підставі наказу № 183 від 15.07.2021

Період роботи на філії з 03.11.2020 року по 02.11.2021 року, що складає 365 календарних дні, дає право на щорічну основну відпустку відповідачу повної тривалості, тобто 24 календарних днів та 7 днів щорічної додаткової відпустки. Відповідач звільнився 16.07.2021, тобто до закінчення робочого року, що відлічується з дня укладання трудового договору. Після закінчення відпустки та до дня звільнення у позивача була відсутня можливість відрахувати грошові кошти із заробітної плати для покриття заборгованості відповідача за невідпрацьовані дні відпустки в повному розмірі.

В зв`язку з цим виникла заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки відповідача перед позивачем на дату звільнення у розмірі 1 136,53 грн. До теперішнього часу, відповідач суму боргу не погасив, будь-якої відповіді на отриману вимогу про погашення заборгованості не надав. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю.

Ухвалою від 24.12.2021 року, відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу.

У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява в якій він позов підтримав повністю та просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справі підтверджено, що згідно наказу № 330 від 01.11.2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду помічником машиніста тепловоза транспортно-експедиційного управління, залізничного цеху філії «ВГМК» ПТ «ОГХК» на встановлений за погодженням сторін строк з 03.11.2017 року по 05.02.2018 року (а.с. 7).

Відповідно до наказу № 664-П від 20.06.2018 року ОСОБА_1 було переведено складачем поїздів залізничного цеху транспортно-експедиційного управління по 4 розряду (а.с. 8).

Відповідно до наказу про надання щорічної відпустки № 589 від 19.03.2021 відповідачу надано щорічну відпустку з 03.04.2021 року по 05.05.2021 року у кількості 31 календарних днів (24 дні щорічної відпустки та 7 днів додаткової відпустки) за період роботи з 03.11.2020 року по 02.11.2021 року (а.с. 9).

Згідно наказу № 183 від 15.07.2021 відповідача було звільнено з 16.07.2021 року за власним бажанням (ст. 38 КзПП України) (а.с. 13).

Відповідно до довідки № 2694 від 06.12.2021 року фактично нараховано та виплачено суму заробітної плати ОСОБА_1 за період з березня по липень 2021 р., борг у розмірі 1136,53 грн. (а.с. 10).

Згідно розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 перед філією «ВГМК» АТ «ОГХК» за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу станом на 01.08.2021 року, борг у розмірі 1136,53 грн. (а.с. 14, 15).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2021 за вих. № 234/3831 ОСОБА_1 було направлено повідомлення (вимогу) про необхідність сплати надлишково виплачених коштів в сумі 1136,53 грн. (а.с. 16, 17). Станом на день розгляду справи у суді грн. відповідачем грошові кошти не повернуті.

У силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в п. 3, 5, 6 ст. 36 і п. 1, 2 і 5 ст. 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 136 КЗпП України, розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Також міський суд враховує позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 № 332/1433/17 про те, що системне тлумачення положень ст.ст. 127, 233 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про відпустки» дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.

Борг, який позивач просить стягнути з відповідача виник через надання відпустки за невідпрацьований час у кількості 9 днів (9 днів боргу станом на момент звільнення).

Як на підставу позову, позивач посилався на неможливість проведення відрахування із заробітної плати відповідача, тому він звернувся до суду. До спірних правовідносин підлягають застосуванню ст. 127 КЗпП України та ст. 22 ЗУ «Про відпустки».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач звільнився з роботи 16.07.2021 року до закінчення робочого року з 03.11.2020 року по 02.11.2021 року, за який він одержав відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом (розпорядженням) підприємства не проведено, що підтверджується матеріалами справи, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. До суду позивач звернувся із вказаним позовом в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Наданий суду розрахунок відповідачем не оспорено, перевірено судом, відтак він є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи.

Беручи до уваги, що вказані кошти ОСОБА_1 у добровільному порядку повернуто не було, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2 481 на день звернення позивача до суду 07.12.2021 року відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 223, 258, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», від імені якого виступає філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () заборгованість із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 1136,53 (одна тисяча сто тридцять шість) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», від імені якого виступає філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () суму удового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик