Провадження № 2/734/272/22 Справа № 734/3907/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області, в складі:

головуючого-судді Іванюк Т.І.,

при секретарі судових засідань Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Остерської міської ради, Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, -

В С Т А Н О В И В:

із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями до суду звернулась ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

За життя, ОСОБА_2 , розпорядилась своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 03.08.2016 року Біликівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області за реєстровим № 16, який на день смерті був не скасований і не змінений, яким заповідала усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою прийняття спадщини, позивач у справі, ОСОБА_1 , звернулась із заявою до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П., але вивчивши подані позивачем документи, нотаріус з`ясувала, що у правовстановлюючих документах на житловий будинок АДРЕСА_1 , зазначено, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого була спадкодавець ОСОБА_2 . В результаті чого приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та було запропоновано звернутись до суду для визнання права власності на будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , звернулась до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, з посиланням на те, що будинок АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, а тому не є суб`єктом цивільних відносин.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але попередньо надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати.

Представник відповідача, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду письмову заяву у якій просить судовий розгляд справи провести без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно, 31 липня 2020 року Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), місце державної реєстрації: виконавчий комітет Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис про смерть № 13.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

За життя, ОСОБА_2 , розпорядилась своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 03.08.2016 року Біликівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області за реєстровим № 16, який на день смерті був не скасований і не змінений, яким заповідала усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкодавець, ОСОБА_2 , є рідною бабусею позивача у справі, ОСОБА_1 , родинні відносини між ними підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про шлюб.

З метою прийняття спадщини, позивач у справі, ОСОБА_1 , звернулась із заявою до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П., але вивчивши подані позивачем документи, нотаріус з`ясувала, що у правовстановлюючих документах на житловий будинок АДРЕСА_1 , зазначено, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого була спадкодавець ОСОБА_2 . В результаті чого приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та було запропоновано звернутись до суду для визнання права власності на будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , звернулась до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, з посиланням на те, що будинок АДРЕСА_1 , належить до колгоспного двору, а тому не є суб`єктом цивільних відносин.

Спірний будинок відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 16 травня 1990 року, виданим виконавчим комітетом Козелецької районної Ради народних депутатів. Рік забудови спірного майна є 1947.

Право власності на спірний будинок було зареєстровано в БТІ, що вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_3 03.08.2020 року, де наявний номер інвентаризаційної справи 59/6.

Будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого 16.05.1990 року виконавчим комітетом Козелецької районної Ради народних депутатів на колгоспний двір, реєстровий номер 58 на підставі рішення виконавчого комітету Козелецької районної ради народних депутатів № 64 від 26.03.1990 року.

Факт належності ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 підтверджується документами доданими до матеріалів справи, а саме: свідоцтво про право власності виданого виконавчим комітетом Козелецької районної Ради народних депутатів № 58 від 16.05.1990 року; довідка виконавчого комітету Біликівської сільської ради № 8 від 21.02.2017 року про те, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживала ОСОБА_2 та була відповідним чином зареєстрована на 15.04.1991 рік, відноситься до категорії колгоспних дворів; технічним паспортом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 03.08.2020 року; копія будинкової книги.

Таким чином, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 , але право власності на нього остання відповідно до чинного законодавства не зареєструвала.

ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Біликівської сільської ради № 8 від 21.02.2017 року.

Після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рожець А.П. заведена спадкова справа відповідно до якої:

15 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка була зареєстрована на день смерті в АДРЕСА_1 , яка склала на ім`я позивача заповіт. Всю спадщину де б вона не була і з чого б вона не складалась і на день смерті належала спадкодавцю, позивач приймає. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині на підставі ст.. 1241 ЦК України немає. На день смерті спадкодавець в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті мала слідуючий склад сім`ї: ОСОБА_2 , дата прописки 12.01.1984 рік, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , онука, дата прописки 12.09.2016 рік; ОСОБА_5 , правнука, дата прописки 12.09.2016 рік; ОСОБА_6 , правнука, дата прописки 12.09.2016 рік; ОСОБА_7 , правнук, дата прописки 12.09.2016 рік.

Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути об`єктом спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 247, 259, 265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Остерської міської ради, Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Судовий збір з відповідача на користь позивача не стягувати.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: