Справа № 199/5907/21
РІШЕННЯ

іменем України

08.02.2022

м. Дніпро

справа №199/5907/21

провадження № 2/199/326/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» про визнання дій банку протиправними та зобов`язання виключити з кредитної історії інформацію, про розірвання договору про надання банківських послуг та зобов`язання закрити банківський рахунок, -

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Універсал Банк»

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій»

ВСТАНОВИВ:

У серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» про визнання дій банку протиправними та зобов`язання виключити з кредитної історії інформацію, про розірвання договору про надання банківських послуг та зобов`язання закрити банківський рахунок.

В обґрунтування позову зазначивши, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг «Мonobank»: відкриття рахунку, випуску і обслуговування Платіжної картки з можливістю кредитування та встановлення ліміту, відповідно до умов якого Банк відкрив позивачу поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 70000,00 грн. 31 жовтня 2018 року з кредитного ліміту позивача на рахунку № НОМЕР_1 було не санкціоновано списано 19812 грн. та 42640,00 грн. на рахунок сторонніх осіб в Альфа-Банк.

18.11.2020 позивач звернулась до банку про закриття рахунку, посилаючись на відсутність заборгованості відповідно до рішення Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2020, проте 28.12.2020 Банк у своїй відповіді повідомив, що правових підстав для закриття рахунку немає, оскільки обліковується заборгованість у розмірі 163 478,51 грн., в тому числі 139 801,55 грн. простроченої заборгованість. Таким чином, станом на день звернення до суду Банк банківський рахунок не закрив.

Крім того, 21 червня 2021 року позивач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» із заявою про вилучення інформації щодо заборгованості перед Банком, адже згоди на передання інформації про неї, Банку не надавала, тим більше, що інформація про існування заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності.

За таких обставин, позивач звернулася до суду та просила суд визнати неправомірними дії АТ «Універсал Банк» щодо передання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відомостей для внесення інформації (запису) в кредитній історії за договором №8537, укладенний між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити усі відомості за договором №8537, зокрема недостовірну інформацію про заборгованість ОСОБА_1 за договором №8537 починаючи з жовтня 2018 року по грудень 2018 року (включно), про будь-яку «просрочену заборгованість» ОСОБА_1 за договором №8537 у період з січня 2019 року по травень 2020 року (включно), розірвати договір №8537, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» закрити усі рахунки, якібули відкриті Банком на підставі вказаного договору, зокрема картковий рахунок № НОМЕР_1 , стягнути судові витрати з відповідачів.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» своїм право надання відзиву не скористався.

Відповідач АТ «Універсал Банк» надав до суду відзив, в якому просив у задоволенені позову відмовити. Зокрема, зазначивши, що дійсно 17.06.2020 Дніпровський апеляційний суд залишив в силі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020, яким було відмовлено у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Проте, рішенням суду не встановлено відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк». Щодо вимог позивача про стягнення грошей в справі № 199/9934/18, суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив: «Проте, оскільки несанкціоновано списані кредитні кошти банку позивачем не повернуті, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних коштів, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 62452,00 грн., а також відсотків за користування списаними коштами у розмірі 2306,56 грн. не підлягають задоволенню». 09.10.2019 Дніпровський апеляційний суд виніс Постанову, якою у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено. В той же час апеляційну скаргу AT «Універсал Банк» задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення яким у задоволенні позовних вимог про зобов`язання AT «Універсал Банк» утриматись від нарахування пені та відсотків за користування грошовими коштами відмовлено. Також, 20.11.2019 Верховний Суд своєю ухвалою відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , а відповідно постанова Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2019 є остаточним рішенням. У своїй постанові від 09.10.2019 Дніпровський апеляційний суд зазначав: «Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведені та не доведені правові підстави, визначені cm.cm. 203,215 ЦК України, для визнання договору про надання банківських послуг «Мопоbапк» від 30 травня 2018 року недійсним або нікчемним; оскільки несанкціоновано списані кредитні кошти банку позивачем не повернуті, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних коштів, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 62.452 грн., а також відсотків за користування списаними коштами у розмірі 2306 грн. 56 коп. не підлягають задоволенню; позивач як споживач отримав кошти, списані з його рахунку, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для захисту його прав шляхом зобов`язання відповідача утриматись від нарахування пені та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 62.542 грн. з кредитної картки № НОМЕР 1, виданої на підставі кредитного договору від 30 травня 2018 року, укладеного між сторонами». Крім того, позивачем визнано, що між нею та АТ «Універсал Банк» укладено Договір про надання банківських послуг. Цей же факт було встановлено в рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 25.05.2020 у справі № 199/10030/19, де сторонами були Позивач та АТ «Універсал Банк», зокрема суд зазначив: «Судом встановлено, що 30.05.2018 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг «Monobank». Того ж дня при оформленні платіжної картки № НОМЕР 1 позивач власноруч підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг « Monobank». Вказане вище свідчить, що сторони визнали укладення між ними Договору про надання банківських послуг, що окремо було підтверджено судовим рішенням. Так, відповідно п. 2 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, яка була підписана 30.05.2018 особисто Позивачем (далі - Анкета-заява): «Проставленням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою:...2. Я погоджуюсь з тим, ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір), укладання якого я підтверджую і зобов`язуюсь виконувати його вимоги» (копія Анкети-заяви додається). Відповідно п. 3 Анкети-заяви: підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до Глави 1 Розділу І Умови і правила обслуговування фізичних осіб в AT " УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK I Universal Bank) (далі - Умови) (містяться за посиланням: https://www.monobank.ua/terms?&file=umovy-2018-05-02.pdf та є загальнодоступними): «Договір про надання банківських послуг "Monobank" (або Договір) - укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг "Monobank", Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів». Відповідно до п. 3.1. Глави 3 Розділу І Умов: «Клієнт інсталювавши мобільний додаток надає свою повну згоду (в тому числі й електронну) на обробку, зберігання та передачу Банком персональних даних Клієнта (зокрема, прізвища, ім 'я, по батькові, дати та місця народження, громадянства, статі, віку, місця проживання (фактичного та адреси реєстрації місця проживання), номерів засобів зв 'язку, у тому числі: номеру телефону/факсу (в тому числі робочого, мобільного, номеру телефону за адресою реєстрації місця проживання або фактичного проживання), адреси електронної пошти, даних паспортного документа, або іншого документа, що посвідчує особу Кліента /паспортних даних або даних іншого документа, що посвідчує особу Клієнта (в тому числі серії, номеру, ким та коли виданий документ, що посвідчує особу, а також всієї іншої інформації, зазначеної в акому/таких документі(-ах)), ідентифікаційного номеру/реєстраційного номеру облікової картки, сімейного стану, рівня освіти, спеціальності/професїї, трудової діяльності (в тому числі, місця роботи, посади, стажу та досвіду роботи), соціального та майнового стану, рівня доходів, фотографій, інформацію про Клієнта як про фізичну особу та/або фізичну особу-підприємця, та/або як представника іншої особи, даних свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, інших документів про підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця, у т.ч. щодо його системи оподаткування, даних щодо місця здійснення підприємницької діяльності тощо), а також інша інформація, що стала відома Банку , з документів, виданих на ім`я Клієнта, у тому числі тих, що надані або будуть надані Клієнтом Банку для укладення, зміни, розірвання, виконання Договору та/або документів, виданих на ім`я Клієнта, у тому числі тих, що надані або будуть надані Клієнтом Банку як представником іншої особи; та/або з підписаних Клієнтом документів (в тому числі з Банком); та/або з відомостей, які Клієнт надав та/або надасть в майбутньому Банку, як в письмовій, електронній, так і в усній формі (надалі - «Персональні дані»)».

Відповідно до п. 3 Глави 3 Розділу І Умов: «Згода клієнта надається щодо Персональних даних зокрема, але не виключно, в наступних обсягах та/або випадках (в Україні та за кордоном): 3.2.1. яка відповідно до законодавства України входять до складу кредитної історії-до/від/через бюро кредитних історій, які створені та здійснюють діяльність відповідно до законодавства України, зокрема, від/до - Приватне акціонерне товариство «Перше Всеукраїнське Бюро Кредитних Історій», Приватне акціонерне товариство «Міжнародне Бюро кредитних історій», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» та іншого(-ому) бюро кредитних історій, що погоджене Банком, назва і адреса якого повідомлятиметься Клієнту».

Стаття 7 Закону України: «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачає інформацію, яку може містити Кредитна історія, в тому числі відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії, сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином, вид валюти зобов`язання, відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином».

Вказане вище свідчить, що Позивач, який є Клієнтом AT «Універсал Банк» і укладав Договір про надання банківських послуг, частиною якого є Умови, в дійсності надавав свою згоду на передання Відповідачу-2 інформацію згідно законодавства України.

Враховуючи доводи, викладені у відзиві на позов, відповідач АТ «Універсал Банк» просили у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що що 30 травня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив позивачу ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 70000,00 грн. У заяві зазначено, що остання згодна з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту.

За нормою ч. 1ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом також встановлено, що 31 жовтня 2018 року з рахунку № НОМЕР_1 несанкціоновано списано 19812,00 грн. та 42 640,00 грн. на рахунок в сторонніх осіб в Альфа-банк.

Позивач ОСОБА_1 в той же день звернулась за телефоном гарячої лінії банку з вимогою заблокувати картку № НОМЕР_1 та повідомила про факт шахрайства, а також, що вона будь-яких платіжних доручень не складала та не скеровувала їх банку ні у паперовому вигляді, ні у електронній системі, або будь-якої іншої клієнтської системи Банку.

За фактом виявлення шахрайських дій групи мешканців Сумської області, які протягом 2018-2019 років вчиняли ряд протиправних дій з використанням електронно-обчислювальної техніки та шляхом обману клієнтів АТ "Універсал Банк", внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128 від 16 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Дані обставини не заперечуються сторонами, а також встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2020.

Відповідно до п.п 32.3.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Пунктами 6.7,6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання" у разі здійснення недозволеної, або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, або які були виконані некоректно банк негайно відшкодовує платнику суму такої операції, та за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку, до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до п. 8 ст.VI Положення № 705 "Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Національного Банку України від 05 листопада 2014 року, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2020 також всатнволено, що ОСОБА_1 зверталася до Банку з повідомленням про несанкціоноване зняття грошових коштів з її карткового рахунку, а тому, колегія суддів прийшла до висновку, що ризик фінансових збитків та відповідальність несе, саме, Банк.

Крім того, зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 надала достатні докази про те, що грошовими коштами заволоділи сторонні особи, вона не використовувала кошти банку.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" формування та доступ до інформації, яка складає кредитну історію, повинно здійснюватися із забезпеченням конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій, достовірності такої інформації, а також обов`язкової наявності згоди суб`єкта кредитної історії на збір і надання інформації, що складає кредитну історію.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, що передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7 у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена п. 2-4 ч. 1 ст. 7 у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

На підставі встановлених обстави, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

З урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру і вона звільнена від сплати судового збору з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 3721,50 грн. з кожного (2481 грн. х 3 вимоги немайнового характеру : 2).

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі "Заїченко проти України").

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа № 554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц).

Водночас позивачем не долучено жодного належного і допустимого доказу на підтвердження сплати ним коштів у рахунок витрат на правничу допомогу згідно з умовами договору, не надано належним чином оформлених документів, які б свідчили про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Ліфлянчика С.І., а саме платіжних документів (квитанцій тощо).

Також не додано акта виконаних робіт, рахунка на оплату наданих послуг, складеного адвокатом відповідно до умов договору, та платіжних документів на підтвердження сплати ОСОБА_1 цих послуг, а тому витрати на правничу допомогу не можуть вважатись документально підтвердженими. В обґрунтування цих вимог, позивачем у позові лише зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат.

За таких обставин немає підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273,279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» про визнання дій банку протиправними та зобов`язання виключити з кредитної історії інформацію, про розірвання договору про надання банківських послуг та зобов`язання закрити банківський рахунок - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Універсал Банк» щодо передання Товариству з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» відомостей для внесення інформації (запису) в кредитній історії за договором №8537, укладенний між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Універсал Банк».

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» вилучити усі відомості за договором №8537, зокрема інформацію про заборгованість ОСОБА_1 за договором №8537 починаючи з жовтня 2018 року по грудень 2018 року (включно), про будь-яку «просрочену заборгованість» ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Універсал Банк», за договором №8537 у період з січня 2019 року по травень 2020 року (включно).

Розірвати договір №8537, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Універсал Банк», закрити усі рахунки, які були відкриті Акціонерним товариством «Універсал Банк» на підставі вказаного договору, зокрема картковий рахунок № НОМЕР_1 .

В частині позову про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 50 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 08 лютого 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження - вулиця Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальностю «Українське бюро кредитних історій», , місце знаходження - вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001.

Суддя О.Б.Подорець