Ухвала

Іменем України

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 748/1772/21

провадження № 61-19151ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Бобрової І. О., Мамонової О. Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чернігівського районного суду від 03 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої актом, положення якого визнані неконституційними, повернуто позивачу.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року і відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, щоу справі, що переглядається, предметом позову є відшкодування майнової та моральної шкоди в розмірі 355 834, 52 грн, що є більшим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227000 грн). Підстави вважати дану справу - «справою незначної складності», відсутні. З огляду на викладене, дана справа не може вважатися в силу закону малозначною. ОСОБА_2 до апеляційної скарги додано довіреність від 13.07.2021 на представництво інтересів ОСОБА_3 , однак не надано документів, що посвідчують його повноваження на надання правничої допомоги як адвоката. У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про здійснення ОСОБА_2 адвокатської діяльності та набуття нею статусу адвоката. З урахуванням наведеного, оскільки вказана обставина виявилась після відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у справі відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України, пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Недоліки касаційної скарги усунуто у строк, встановлений судом.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано 03 листопада 2021 року. Окрім того, апеляційний суд направив їй копію оскарженої ухвали лише 15 грудня 2021 року. На підтвердження зазначених обставин до касаційної скарги додано відповідні докази.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ураховуючи те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, порушив її право на доступ до правосуддя, а також не мотивував чому ця справа не може вважатися незначної складності. Вважає, що апеляційний суд помилково вважав, що ця справа не малозначна і апеляційна скарга на судові рішення у ній не може буде подана не адвокатом.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

У частині першій статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частини перша та друга статті 60 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Апеляційний суд встановив, що апеляційну скаргу на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 подала у 2021 році.

ОСОБА_2 до апеляційної скарги додано довіреність від 13 липня 2021 року на представництво інтересів ОСОБА_3 , однак не надано документів, що посвідчують її повноваження на надання правничої допомоги як адвоката.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про здійснення ОСОБА_2 адвокатської діяльності та набуття нею статусу адвоката.

Предметом позову є відшкодування майнової та моральної шкоди в розмірі 355 834, 52 грн, що є більшим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227000 грн), тому дана справа не може вважатися малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Встановивши після відкриття апеляційного провадження, що апеляційна скарга подана не адвокатом або законним представником позивача, справа не є такою, що виникла з трудового спору, не є малозначною згідно закону та не визнана такою судом першої інстанції (частина шоста статті 19 ЦПК України), врахувавши положення підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України щодо виключності з 01 січня 2018 року представництво адвокатами у судах апеляційної інстанції, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Чернігівського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат