Справа № 323/2473/17
Провадження № 2-п/323/1/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2022 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.10.2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.10.2017 року у цивільній справі № 323/2473/17 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим не мала можливості надати заперечення проти позовних вимог та докази на їх обґрунтування. Водночас відповідач ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог та посилається на їх необґрунтованість, посилаючись на те, що судом при винесенні рішення не було враховано Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким з 14 квітня 2014 року було встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися в період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Відтак, на думку заявника, ці доводи мають істотне значення для вирішення спору по суті, а тому відповідач має право на їх доведення перед судом під час повноцінного судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.10.2021 року було залишено без руху, через несплату заявником ОСОБА_1 судового збору.

17.12.2021 року зазначені ухвалою суду від 28.10.2021 року недоліки заявником було усунено та ухвалою від 20.12.2021 року заяву про перегляд заочного рішення було прийнято до розгляду, а строк для її подання поновлений, з огляду на те, що заочне рішення суду відповідачу не було вручене у день його проголошення, а направлене їй поштою за її заявою 28.09.2021 року та будь-яких інших відомостей про вручення їй копії заочного рішення матеріали справи не містять.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Від позивача у справі надійшов письмовий відзив, в якому містяться заперечення про заяви про перегляд заочного рішення. На думку позивача, яка підкріплюється посиланнями на відповідну судову практику, заочне рішення може бути скасоване з призначенням до розгляду в загальному порядку лише за наявності сукупності двох підстав неналежне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та посилання відповідача на доводи та докази, які дають обґрунтовані підстави допускати, що у разі їх врахування під час ухвалення заочного рішення воно було б іншим по суті.

Дослідивши доводи учасників провадження та матеріали справи, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, у вересні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 26.06.2013 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3229, згідно до умов якого ОСОБА_1 , отримала кредит у сумі 27000,00 грн. грн. зі сплатою відсотків у розмірі 25 % річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35 % відсотків річних за користування кредитом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 19.06.2017 року має заборгованість у розмірі 26315,79 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1600,00 грн.

За матеріалами справи, станом на час надходження до суду позовної заяви, відповідач була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,у зв`язку з чим за загальним правилом ст. 110 ЦПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) справа була підсудна Амвросіївському районному суду Донецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», та на підставі розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», територіальна підсудність справ, підсудних Амвросіївському районному суду Донецької області, визначена Оріхівському районному суду Запорізької області.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, в окремих районах Донецької та Луганської областей було розпочато антитерористичну операцію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року визначено, що період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р (а до того затверджувався Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р), м. Амвросіївка належить до району проведення антитерористичної операції.

Крім того, згідно Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р (як в початковій, так і в чинній редакції згідно Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1276-р) всі населені пункту Амвросіївського району Донецької області належать до територій, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, при вчиненні дій перед відкриттям провадження у справі та під час розгляду справи суд виходив з того, що Амвросіївський район Донецької області з вересня 2014 року де-факто, а з 07.11.2014 року де-юре, є територією, на якій органи державної влади, а тим більше органи місцевого самоврядування, тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв`язку з цим станом на час надходження справи до суду був відсутній також поштовий зв`язок з населеними пунктами Амвросіївського району Донецької області.

Згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

За таких обставин у суду з причин, які від нього не залежали, не було можливості виконати вимоги абз. 1 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, а при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходив з того, що встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи неможливо. Беручи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду цивільних справ у процесуальному аспекті дотримання права на справедливий розгляд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14.11.1950 року, суд в порядку абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у чинній та той час редакції) вирішив питання про відкриття провадження з подальшим викликом відповідача через оголошення у пресі.

Відповідно до чинних на той момент норм процесуального права та відповідної судової практики такі дії суду вважались належними та достатніми для виконання вимог щодо повідомлення учасників справи про час і місце її розгляду.

З огляду на це, 26.10.2017 року судом на підставі наявних у справі матеріалів було ухвалене заочне рішення, яким позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 26.06.2013 року № 3229 в розмірі 26315 (двадцять шість тисяч триста п`ятнадцять) гривень 79 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15166,65 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6649,45 грн., інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 3783,15 грн., 3% річних від суми заборгованості у розмірі 716,54 грн., а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оцінюючи доводи відповідача щодо неповідомлення її належним чином про час і місце розгляду справи, суд виходить з такого.

Норми процесуального права, якими керувався суд під час ухвалення заочного рішення, щодо порядку повідомлення учасників справи про час і місце її розгляду, встановлювали презумпцію того, що оголошення у загальноукраїнському засобі масової інформації про проведення судового засідання є доступним для кожного. Спеціальних норм, які підлягали б застосуванню в умовах збройного конфлікту на території України, ЦПК України не передбачав.

Більш того, суд вважає, що про існування заочного рішення відповідачу було відомо значно раніше, аніж вона зазначає у своїй заяві про перегляд заочного рішення, так як постановою головного державного виконавця Амвросіївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Осипова А.О. від 13.04.2020 року було, в порядку примусового виконання заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.10.2017 року по справі № 323/2473/17, звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , який вона отримує у УПФУ в Новоселицькому районі Чернівецької області і саме з моменту утримання грошових коштів відповідач, на переконання суду, дізналася про наявність заочного рішення.

Щодо доводів відповідача відносно обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з такого.

Так, у своїй заяві про перегляд заочного рішення, відповідач посилається лише на те, що судом при винесенні рішення не було враховано Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким з 14 квітня 2014 року було встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися в період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Однак суд вважає такі посилання відповідача неспроможними, так як заочним рішенням суду з відповідача не стягувались ані пеня, ані штрафи за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором, а стягнуті судом інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості за своєю правовою природою не є неустойкою (пенею чи штрафом).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 259-261, 284-288 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.10.2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заочне рішення від 26.10.2017 року може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, а саме шляхом подання безпосередньо до Запорізького апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення цієї ухвали.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв