Справа № 521/2862/22
Провадження № 2/521/2553/22
У Х В А Л А

10.02.2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суд м. Одеси Леонов О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви, позивачка зазначає підстави позову, що протягом останніх років вона постійно потерпала від ОСОБА_2 , відносини в сім`ї погіршилися через грубу поведінку ОСОБА_2 до позивачки, постійні образи і приниження, застосування до неї фізичної сили, постійні конфлікти з нецензурною лайкою, що дуже негативно впливає на виховання їх спільної дитини, а тому просить визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Дослідивши подану позовну заяву, вважаю за необхідне заявити самовідвід судді по справі посилаючись на наступне.

Оскільки, в провадженні головуючого судді Леонова О.С. перебувала справа № 521/3266/21року за позовом за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 липня 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 30 квітня 2013 року Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 495, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні під час розгляду справи № 521/3266/21 року судом встановлено, що на протязі тривалого часу між подружжям псувались відносини через грубу поведінку ОСОБА_2 до позивачки, постійні образи і приниження, застосування до неї фізичної сили, постійні конфлікти з нецензурною лайкою. Позивачка вважала, що відповідач в дійсності не бажає зберігати сім`ю, а його незгода з позовом є супротивним відношенням до неї. Просила не надавати строк для примирення, який не може мати позитивного результату, просила розірвати шлюб, який на даний час суперечить моральним засадам. Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , у судовому засіданні просили надати строк для примирення з метою збереження сім`ї. Відповідач позов не визнав, не згоден з розірванням шлюбу. Судом були дослідженні обставини справи та відмовлено відповідачу у наданні строку на примирення, а тому судом було висловлена правова позиція з вказаних обставин.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.

Відповідно до ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Виходячи із положень ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд має завжди «встановлений Законом» метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу. Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші.

Термін «Закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії»

У відповідності п. 5 ч. 1ст. 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (п. 1 ст. 6).

Водночас із прийняттям Європейським судом з прав людини нових рішень постійно поглиблюється тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції, з урахуванням проблем, пов`язаних з належним розумінням оціночних категорій «незалежний» і «безсторонній» суд у вітчизняному праві.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий, що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Таким чином, з метою нівелювання можливості виникнення у сторін сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суддя приходить до висновку про необхідність заявити самовідвід.

Керуючись п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.36,39,40,258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Леонова Олександра Степановича від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Справу № 521/2862/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - передати до канцелярії суду для повторного розподілу у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Леонов

10.02.22