РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02.02.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Добрянській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Львівської державної нотаріальної контори, з участю третіх осіб, - Львівського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дудко Олени Олександрівни про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Першої Львівської державної нотаріальної контори, з участю третіх осіб, - Львівського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дудко Олени Олександрівни про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, позивач, є власником квартири АДРЕСА_1 . Про належність йому права власності на вказану квартиру 30.07.2001 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження №882 від 16.07.2001 року видано Свідоцтво про право власності на квартиру. Квартира зареєстрована Львівським обласним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №52705 від 08.08.2001 року. Право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 він, позивача, набув на підставі Угоди №47 про будівництво (реконструкцію) житла від 22.09.2020 року, укладеної з Львівським регіональним відділенням Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву і ТзОВ БП «Карпатцивільбуд», та акту прийняття передачі квартири від 06.04.2001 року. Фінансування придбання квартири здійснювалось за рахунок пільгового довготермінового державного кредиту молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, отриманого ним, позивачем, на підставі Кредитної угоди №47 від 22.09.2000 року, укладеної з Львівським регіональним відділенням Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. Для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за Кредитною угодою №47 від 22.09.2000 року він, позивач, 09.08.2001 року уклав з Львівським регіональним відділенням Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву Договір застави, який посвідчений Дудко О.О., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, і зареєстрований у реєстрі за №2298. У зв`язку із укладенням Договору застави від 09.08.2001 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. було накладено заборону відчуження квартири за адресою АДРЕСА_2 до припинення договору застави. Зазначену заборону відчуження зареєстровано у реєстрі для реєстрації заборон за №18. Після погашення отриманого кредиту при спробі припинити обтяження належної йому, позивачу, квартири, йому стало відомо про те, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належну квартиру замість «заборони відчуження» зареєстровано інше обтяження - «арешт» (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4341673, який зареєстрований 11.01.2007 року 14:28:42 реєстратором - Першою Львівською державною нотаріальною конторою. Підставою такого обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено повідомлення, Р.2298, 09.08.2001, Дудко О.О. , вх.2700, а також наведено додаткові дані: архівний номер 2953436LVOV1, архівна дата: 13.08.2001, дата виникнення: 13.08.2001, № реєстра: , внутр. №ВВ017С2Е29F2272D5C42, коментарий: 18. З невідомих йому, позивачу, причин 11.01.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 4341673 було зареєстровано «арешт» належної йому квартири, замість «заборони відчуження». Будь-яких підстав для реєстрації такого арешту у Першої Львівської державної нотаріальної контори не було. Листом №868/01-16 від 03.09.2021 року Перша Львівська державна нотаріальна контора повідомила, що архівний запис в реєстрі про арешт належної йому, позивачу, квартири виник без втручання нотаріальної контори, оскільки запис було перенесено з системи «Феміда» в Реєстр обтяжень Державним підприємством «Інформаційний центр» під час проведення оновлення програмного забезпечення Реєстру у 2006-2007 роках в автоматичному режимі як архівний запис і для детальної інформації Перша Львівська державна нотаріальна контора рекомендувала звернутися у Державне підприємство «Національні інформаційні системи». В свою чергу Державне підприємство «Національні інформаційні системи» листом №4526/19.2-19 від 14.09.2021 року навело ряд посилань на нормативні акти, якими регулювалось питання функціонування Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на порядок та спосіб отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також повідомило, що ДП «НАІС», реалізуючи повноваження технічного адміністратора Державного реєстру прав у відповідності до Закону, здійснює виключно заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром; однак технічний адміністратор не відноситься до кола суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, відтак, надання інформації з Державного реєстру прав та його архівної складової, а також надання роз`яснень правового характеру знаходиться поза компетенцією Підприємства. Зазначає, що станом на даний час не існує будь-яких передбачених законом обставин, які б допускали чи передбачали обмеження ОСОБА_1 у повноваженнях як власника квартири за адресою АДРЕСА_2 , а тому наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису від 11.01.2007 року за №4341673 про обтяження (арешт) належної ОСОБА_1 квартири є порушенням права власності ОСОБА_1 . Відтак, просить задоволити позов, зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрований 11.01.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4341673.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.11.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та долучив до матеріалів справи акт від 05 серпня 2021 року, підписаний між Львівським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та ОСОБА_1 , про виконання зобов"язань за кредитним договором.

Відповідач та треті особи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Заяв про слухання справи у їх відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надали.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до угоди №47 від 22.09.2000р., укладеної між ОСОБА_1 та Львівським регіональним відділенням Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, підрядник прийняв на себе зобов"язання збудувати квартиру загальною площею 58,9 кв.м., яка буде знаходитись в житловому будинку у АДРЕСА_3 . Позичальник доручив підряднику здійснювати розпорядження кредитними коштами, що знаходяться на його поточному рахунку та здійснювати контроль за цільовим використання цих коштів підрядником.

Відповідно до кредитної угоди №47 від 22 вересня 2000 року, розпорядник - Львівське регіональне відділення Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву надав позичальнику - ОСОБА_1 прямий зворотній адресний (цільовий) кредит на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 58,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту прийняття - передачі квартири від 06 квітня 2001р., забудовник передав, а позичальник за участю Львівського регіонального відділення Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву прийняв квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 30 липня 2001 року, виданого Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, ОСОБА_1 дійсно вололіє на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 .

Відтак, матеріалами справи встановлено, що позивач на законних підставах набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору застави від 09.08.2001р., зазначена квартира передану в заставу Львівському регіональному відділенню Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву для забезпечення своєчасного виконання зобов"язання за кредитною угодою.

Відповідно до акту від 05 серпня 2021 року, який підписаний між Львівським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та ОСОБА_1 , про виконання зобов"язань за кредитним договором, управління претензій стосовно виконання зобов"язань за кредитною угодою до позичальника немає, зобов"язання за кредитним договором вважаються виконаними.

Відтак, у позивача відсутні будь - які невиконані зобов"язання щодо виплати кредиту, оскільки такий позивачем погашений.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №270049892 від 11.08.2021р., 11.01.2007р. Першою Львівською державною нотаріальною конторою Львівського міського нотаріального округу накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , за №4341673, на підставі повідомлення , Р.2298, 09.08.2001, Дудко О.О. , вх.2700.

Матеріалами справи не встановлено підставність накладення арешту, як і не встановлено, що позивач вчиняв будь - які дії, які б вказували на обгрунтованість накладення арешту на квартиру, яка належить йому на праві приватної власності.

Він, позивач, як власник нерухомого майна, позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Верховний Суд у постанові від 08.11.2019 року у справі № 643/3614/17 зазначив, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч.1 ст.19ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Натомість, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що право власності позивача на квартиру є порушене, він обмежений в реалізації своїх законних майнових прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 223, 258, 259, 263, 265, 280 - 287 ЦПК України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Першої Львівської державної нотаріальної контори, з участю третіх осіб, - Львівського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дудко Олени Олександрівни про зняття арешту з нерухомого майна - задоволити.

Зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрований 11.01.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №4341673

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 11.01.2007р. за №4341673 про арешт квартири АДРЕСА_1 .

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з часу отримання його копії через суд, що ухвалив судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Перша Львівська державна нотаріальна контора, юридична адреса: м.Львів, вул. Саксаганського, буд.6, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 1: Львівське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", юридична адреса: м. Львів, вул. Винниченка, буд.8, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору 2: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дудко Олена Олександрівна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя В. Кузь