Справа № 323/1930/20
Провадження № 6/323/11/22
УХВАЛА

Іменем України

07.02.2022 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Фісун Н.В.,

при секретарі судового засідання - Мірошниченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зміну способу виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22.09.2021 року у справі №323/1930/20,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла заява Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зміну способу виконання рішення суду, в якій заявник просив змінити спосіб виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22.09.2021 року у справі №323/1930/20, а саме: із компенсування понесені Оріхівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1261,00 грн за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, на стягнення понесених Оріхівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,00 грн. за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 22.09.2021 року по справі № 323/1930/20, судом присуджено компенсувати понесені Оріхівським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,00 грн. за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Для звернення до органів Державної казначейської служби України щодо компенсації понесених відділом судових витрат у відповідності до пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 року №845, стягувачем було отримано виконавчий лист у справі № 323/1930/20 який подано до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області із відповідною заявою для виконання. Головне управління Казначейської служби України у Запорізькій області листом від 13.12.2021 № 04-08.3-06/11169 повідомило відділ про відкладення безспірного списання у зв?язку з тим, що органами Державної казначейської служби України виконуються на підставі виконавчих документів рішення лише про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, які обслуговуються в органах Державної казначейської служби України. Враховуючи положення пункту 19 Порядку № 845. Присуджені вищевказані грошові кошти повинно бути стягнуто з рахунку державного бюджету, на який їх було зараховано.

Таким чином, для здійснення Головним управлінням ДКСУ у Запорізькій області подальших дій, передбачених Порядком № 845, щодо виконання виконавчого документа по справі №323/1930/20 необхідно змінити спосіб виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22.09.2021 року, шляхом зміни «компенсування» коштів на «стягнення» коштів.

Представник заявника у судове не з`явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. На вимогах наполягає

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Бугайов І.С. в судове засідання не з?явилися, причину своєї неявки не повідомили, однак неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення даного питання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 22.09.2021 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Оріхівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди, рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2021 року у цій справі скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмовлено у їх задоволенні, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Компенсовано понесені Оріхівським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та Головним управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційних скарг по 1261 грн. на користь кожного за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16.11.2021 року виправлено описку, допущену по всьому тексту постанови Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року та, зокрема, в її резолютивній частині у цій справі, зазначено вірне найменування скаржника «Державна казначейська служба України», замість помилково зазначеного «Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області». Викладено абзац 2, 5 резолютивної частини постанови у наступній редакції: «Апеляційні скарги Оріхівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Державної казначейської служби України задовольнити. Компенсувати понесені Оріхівським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Державною казначейською службою України судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційних скарг по 1261 грн. на користь кожного за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч.1-3 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України врегульовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Нормами ч. 1, 3 ст. 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом. Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За нормами ч. 1, 3, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Тобто, Державна казначейська служба України за цією нормою є суб`єктом владних повноважень, уповноваженим на виконання рішення судів.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено, що, зокрема, підставою для компенсації судових витрат є судове рішення. Відповідно до п. 4 вказаної Постанови, компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Постановою КМУ від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 2 Порядку №845 визначено, що безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Також, у цьому пункті міститься роз`яснення терміну «боржники» - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно з п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Крім того, п. 4 Порядку №845 передбачено, що органи Казначейства, зокрема, вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до п. 24 Порядку №845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п.6 Порядку.

Крім того, пунктами 18, 26 Порядку чітко передбачено, що виконання виконавчих документів щодо стягнення судового збору, зарахованого до державного бюджету, здійснюється органами Казначейства без звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, за відповідною інформацією. Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.

Суд зауважує, що вищу юридичну силу у порівнянні із вказаним порядком мають норми ЦПК України, зокрема ст. 141 ЦПК України, якою керувався апеляційний суд, що постановив саме компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому КМУ, сплачений судовий збір у визначеному розмірі.

Законодавчого врегулювання терміну «зміна способу і порядку виконання судового рішення» у чинному законодавстві не міститься, проте, на переконання суду, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Змінивши спосіб та порядок виконання постанови апеляційного суду, а саме його резолютивної частини, відповідно до вимог заявника, суд змінить останнє по суті, що є неприпустимим та виходить за межі повноважень суду.

При цьому, фактично не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заявник не надав доказів на підтвердження того, що судове рішення неможливо виконати, тобто, звернення до суду є передчасним.

Згідно до п. 9 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, за змістом якого зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Суд зауважує, що «компенсація» і є за своєю сутністю способом стягнення на користь апелянта судового збору, прямо передбачена ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Суд наголошує, що не було встановлено обставин, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення в частині компенсації судового збору.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки вимоги заявника не ґрунтуються на законі, альтернативного способу стягнення судового збору ст. 141 ЦПК України не передбачено, суд відмовляє у задоволенні заяви у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 353, 354, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зміну способу виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 22.09.2021 року у справі №323/1930/20- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В. Фісун