Справа № 203/4472/21
Провадження № 2-з/0203/22/2022
УХВАЛА

31 січня 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205, ), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 3/13), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Самарського Якова, 6, прим. 15, оф.3) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 (далі позивач, заявник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, в якому просить суд:

- визнати виконавчий напис, вчинений 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 662, про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» () заборгованості в розмірі 1964510,55грн., таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 року, цивільну справу № 203/4472/21, провадження № 2/0203/1478/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Разом з позовом позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 23 жовтня 2021 року була повернута заявнику, оскільки не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2021 року було відкрито провадження в цивільній справі № 203/4472/21 та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

27 січня 2022 року позивач повторно подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Ю.О. від 01.04.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 662, за виконавчим провадженням № 65542637, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суми заборгованості у розмірі 1964510,55грн, до набрання рішення суду законної сили.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2022 року, заяву про забезпечення позову було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 28 січня 2022 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за її позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі виконавчого напису № 662 від 01.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем було відкрито виконавче провадження № 65542637 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суми заборгованості у розмірі 1964510,55грн, в ході якого також було винесено постанову про арешт коштів боржника від 25.05.2021 року, постанову від 24.05.2021 року про арешт майна боржника.

Відтак доки не скасовано оскаржуваний виконавчий напис № 662 від 01.04.2021 року, всі її рахунки арештовані, в тому числі і рахунок на який вона отримує заробітну плату, тому в будь-який момент можливе стягнення наявних коштів. Також арештовано все її майно. Вона залишилась взагалі без грошових коштів для існування. Від відповідача постійно поступають дзвінки з вимогою до неї про звільнення житла у зв`язку з його продажем. Крім того, стягнення повної суми боргу до закінчення розгляду справи у випадку задоволення позову призведе до відсутності у позивача можливості захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду для ініціювання процесу повернення вже стягнутої суми, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку, оскільки періодичне стягнення на користь відповідача коштів в ході виконавчого провадження на підставі незаконного виконавчого напису нотаріуса створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди законним правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі. Таким чином, на даний час єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України ).

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян.

Крім цього, у спорі, що розглядається, доведеним є факт існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову, позаяк невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом і фактичне стягнення з боржника грошових коштів за ним призведе до неможливості ефективного захисту прав позивача у визначений законом спосіб, а також може призвести до виникнення між сторонами інших суперечок, неспіврозмірно збільшити тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких і звернувся до суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205, ), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 3/13), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Самарського Якова, 6, прим. 15, оф.3) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни від 01.04.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 662, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суми заборгованості у розмірі 1964510,55грн, в межах виконавчого провадження № 65542637, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем 24.05.2021 року.

Ухвалу для виконання направити сторонам, приватному виконавцю для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва