Номер провадження 2/754/354/22
Справа №754/4373/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

секретаря судового засідання Куценко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до відповідача ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Вказані позовні вимоги вмотивовані тим, що 04.12.2019 приблизно о 10.00 год. Неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись на другому поверсі в приміщенні середньої загальноосвітньої школи № 248 по вул. Закревського, 45-б в м. Києві, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_2 удар рукою в обличчя, після чого схопив потерпілого за одяг та повалив його на підлогу і утримуючи за шию став наносити удари лівою рукою стиснутою в кулак в область обличчя та голови, заподіявши при цьому тілесні ушкодження, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, в результаті вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_2 йому завдано матеріальної та моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована в повному обсязі особою, яка її завдала.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року у справі № 754/11648/20.

05.12.2019 при огляді лікаря Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 встановили діагноз: пошкодження зв`язок правого плечового суглоба.

Після встановлення діагнозу, лікарями призначено курс лікування який включав у себе комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та одужання.

Для лікування потерпілому необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо і які, звичайно були придбані за рахунок коштів потерпілого, розмір яких загалом становить 1 980,88 грн., про що свідчать розрахункові документи (фіскальні чеки, квитанції), що підтверджують їх придбання.

Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями правопорушника також завдано потерпілому немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого, щоденні переживання та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога,, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні.

У зв`язку з вищевикладеним вважає прийнятним грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача, позивач не з`явилась, про час та місце слухання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов до суду не надав.

За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача в своїй заяві.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що що 04.12.2019 приблизно о 10.00 год. Неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись на другому поверсі в приміщенні середньої загальноосвітньої школи № 248 по вул. Закревського, 45-б в м. Києві, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_2 удар рукою в обличчя, після чого схопив потерпілого за одяг та повалив його на підлогу і утримуючи за шию став наносити удари лівою рукою стиснутою в кулак в область обличчя та голови, заподіявши при цьому тілесні ушкодження, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, в результаті вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_2 йому завдано матеріальної та моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована в повному обсязі особою, яка її завдала.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 січня 2021 року у справі № 754/11648/20.

05.12.2019 при огляді лікаря Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 встановили діагноз: пошкодження зв`язок правого плечового суглоба.

Після встановлення діагнозу, лікарями призначено курс лікування який включав у себе комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та одужання.

Для лікування потерпілому необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо і які, звичайно були придбані за рахунок коштів потерпілого, розмір яких загалом становить 1 980,88 грн., про що

Частиною 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Звернулася в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки їй була заподіяна така шкода, внаслідок злочинних дій відповідача.

Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди позивачем доведено в судовому засіданні повністю та підтверджується відповідними доказами, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне.

Представник позивач в судовому засіданні обґрунтувала вимоги позову в цій частині тим, що така шкода полягає у моральних і душевних стражданнях, яких зазнав потерпілий внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, завдання йому душевних страждань, порушення нормального життєвого розпорядку через неможливість активно займатись справами, якими він зазвичай займався, щоденні переживання та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога,, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні.

При цьому, відповідач добровільно компенсувати збитки відмовився, що заподіяло позивачу додатково емоційних переживань, пов`язаних із необхідністю звернення до суду, юридичних консультацій. Внаслідок виникнення стресової ситуації у позивача порушилися нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи обставини, при яких позивачу була спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість його моральних страждань, а також, виходячи з його матеріального стану як цивільного позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнення з відповідача на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальні збитки завдані кримінальним правопорушенням 1980,88 грн., моральну шкоду 20000,00 грн., та понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору 908,00 грн..

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 03.02.2022 року.

Суддя Н.Г.Таран