ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/233/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Подліянової Г.С.

Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення, оформленого протоколом, щодо виконання розрахунку недоврахованої електроенергії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення, оформленого протоколом, щодо виконання розрахунку недоврахованої електроенергії.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.06.2018 року представниками Запорізьких міських електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» проведено перевірку об`єкта за Договором №7281 ПП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення перевірки електроустановок позивача представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Запорізькі міські електричні мережі було виявлено порушення п. 3.1 та п. 3.6 Правил користування електричною енергією, а саме підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника електропроводки поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. При проведенні технічної перевірці на ділянці проходження ввідного кабелю демонтажем дерев`яного покриття виявлено підключення в місці пошкодження ізоляції. Підключення виявлено алюмінієвим кабелем перерізом 3х50+1х35мм2. За результатом проведеної перевірки представниками відповідача складено акт про порушення № 00000752 від 06.06.2018р.

У пункті 6 Акту вказано, що споживач не надав паспортні данні всіх наявних струмоприймачів та всього наявного обладнання. Споживач відмовився надати доступ для проведення замірів сили струму навантаження увімкнувши на максимальну потужність всі наявні струмоприймачі. Дозволена потужність споживання відповідно до умов Договору 25 кВт. Час роботи струмоприймачів протягом доби згідно умов Договору.

В пункті 10 Акту зазначено про запрошення споживача або уповноваженої ним особи на засідання комісії з розгляду актів на 28.06.2018.

Акт № 00000752 від 06.06.2018р. підписано з боку споживача його представником ОСОБА_3 , у зауваженнях до акту вказано мовою оригіналу «К обнаруженному нарушению отношения не имею, все пояснения на комиссии.». Другий екземпляр акту № 00000752 від 06.06.2018 було вручено представнику споживача одразу після його складання.

26.06.2018 року позивачем подано відповідачу заяву про отримання копії Договору на електропостачання №7281 від 24.09.2003 року з усіма додатками за адресою АДРЕСА_1 , укладеного з ПП ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представниками сторін підтверджено, що засідання комісії, яке було призначено на 28.06.2018 року відкладалось на 13.08.2018 рік, у зв`язку з отриманням від позивача заяви про отримання копії Договору з додатками.

Засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії відбулося 13.08.2018. За результатами розгляду членами комісії складено протокол № 2 від 13.08.2018. З протоколу вбачається, що комісія прийняла рішення виконати розрахунок недоврахованої електричної енергії по акту згідно Методики, визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006, зі змінами і доповненнями Постанови НКРЕ № 154 від 08.02.2007, № 1384 від 18.12.2008, № 1338 від 14.10.2010 (далі - Методика), по пп. 2.1.7 Методики за період: з 28.04.2016р. по 06.06.2018р.; час роботи 12 годин; при розрахунку враховані акт технічної перевірки від 28.04.2016р., акти про відключення від 21.11.2017р., 19.04.2018р., акти про підключення від 22.11.2017р., 20.04.2018р.; кількість недорахованої електричної енергії складає 710735 кВт.год., на суму 1567905,29 грн.

Примірник протоколу №2 засідання комісії з розгляду актів про порушення від 13.08.2018р., разом з рахунком № 7281/АН від 13.08.2018р. за недовраховану електроенергію по акту про порушення № 00000752 від 06.06.2018р. та розрахунком обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії по акту про порушення № 00000752 від 06.06.2018р., відповідачем 14.08.2018р. направлено на адресу позивача, і отримано останнім 12.09.2018р.

Позивач зазначає, що на момент складання акту про порушення Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою НКРЕ 31.07.96р. №28 втратили чинність на підставі Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. Таким чином акт складено незаконно, та відповідно постанова прийнята за результатом його розгляду є незаконною. Крім того, до ПП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарську санкцію вже після припинення його державної реєстрації як Фізичної особи-підприємця, що виходячи з приписів ст.ст. 50-53 ЦК України є незаконним.

Зазначає, що на підставі Акту про порушення № 00000752 від 06.06.2018р. винесено спірний протокол №2 від 13.08.2018р. засідання комісії з розгляду Актів про порушення, який полягає у «…Підключенні до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника, електропроводки поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії без порушення схеми обліку…», що є порушенням п. 3.1 та п. 3.6 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ 31.07.96 №28. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020р. у справі № 910/17955/17 наявність порушень порядку винесення рішень комісії енергопостачальника щодо нарахування сум за недовраховану електроенергію є наслідком їх скасування та відповідно неможливість стягнення визначених у них сум. Представник позивача зазначає, що акт про порушення від 06.06.2018р. винесений відповідачем всупереч діючого законодавства, а саме постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.

Нарахування вартості недоврахованої електричної енергії було здійснено з порушенням Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 в редакції, чинній на час оформлення протоколу №2. Обрахунок було здійснено на підставі підпункту 7 пункту 2.1 Методики з застосуванням відповідно до п. 2.9 методики формули 2.7 Методики, та розрахунку кількості днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, за формулою 2.6 Методики. Вказані пункти не застосовуються у разі виявлення порушення у населення.

Просив суд скасувати рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго» оформлене протоколом № 2 від 13.08.2018 року, щодо виконання розрахунку не донарахованої електроенергії відносно споживача ПП ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задовленню позову суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про порушення відповідачем порядку розгляду акту про порушення №00000572 від 06.06.2018р., за результатами якого прийнято протокол №2 від 13.08.2018р. є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовив.

Судова колегія погоджується з виновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14.03.2000 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, за місцем проживання: АДРЕСА_2 . Підприємницька діяльність ФОП ним припинена 27.04.2015 року, за власним рішенням. Ці обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № станом на 23.09.2018 року (а.с. 17-18 т.1).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.03.2003 року № 74/19 «Про переведення житлового приміщення-будинку АДРЕСА_3 до нежитлового фонду», вирішено оформити будинок АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 як нежитлове приміщення для подальшого використання під офіс, кафе та магазин продовольчих товарів.

24 вересня 2003 року між ПП ОСОБА_1 (Споживач) та ВАТ «Запоріжжяобленерго» (Постачальник електричної енергії) укладено Договір про постачання електричної енергії №7281 від (далі - Договір). Розділом 1 Договору визначено, що Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно п. 2 Договору, під час виконання його умов, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, Правилами улаштування електроустановок та технічними умовами.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Постачальник електричної енергії зобов`язується постачати Споживачу електроенергію.

Підставою для укладання договору було виконання Споживачем Технічних умов №1874/07 від 07.07.2003р.

11 серпня 2006 року у зв`язку із збільшенням потужності об`єкту електропостачання (з 5кВт до 25кВт) відповідно до Технічних умов від 07.02.2006р. №285/07, між сторонами було укладено відповідну додаткову угоду до Договору (а.с. 41-43 т.1).

01 листопада 2007 року Споживачем і Постачальником електричної енергії укладено Додаткову угоду, якою внесені зміни в п. 4.2.5 Договору, який викладено у наступній редакції: Споживач сплачує Постачальнику вартість недорахованої електричної енергії, розраховану відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою НКРЕ №562 від 04.05.2006р. із змінами та доповненнями, у разі таких дій Споживача, зокрема: споживання електричної енергії поза засобами обліку та інших умов, визначених Методикою.

Підключення об`єкту електропостачання здійснювалося на підставі Технічних умов №1874/07 від 07.07.2003р. та №285/07 від 07.02.2006р. (про збільшення потужності). За результатом виконання Споживачем Технічних умов Енергопостачальником погоджувалася однолінійна схема електропостачання об`єкту, в даному випадку 29.07.2003р. та 19.07.2006р. Перевірка відповідності електроустановки погодженій однолінійній схемі неодноразово проводилась робітниками відповідача, про що складено акти на допуск в експлуатацію електроустановок від 12.09.2003р. та від 21.07.2006р.

На підтвердження відсутності дооблікових підключень до ввідного кабелю від точки приєднання в ТП-80 до РВУ ТГК «Левада» в матеріалах справи наявні акти технічної перевірки електролічильників ПП ОСОБА_1 від 18.01.2011р., 30.10.2013р., 28.04.2016р., які засвідчують, що фактична схема електропостачання об`єкту відповідає проектній документації, а саме, однолінійній схемі.

06червня 2018 року представниками Запорізьких міських електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» (відповідач у справі) проведено перевірку об`єкта за Договором №7281 ПП ОСОБА_1 (позивач у справі) за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення перевірки електроустановок позивача представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Виробничого структурного підрозділу Запорізькі міські електричні мережі було виявлено порушення п. 3.1 та п. 3.6 Правил користування електричною енергією, а саме підключення до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника електропроводки поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. При проведенні технічної перевірці на ділянці проходження ввідного кабелю демонтажем дерев`яного покриття виявлено підключення в місці пошкодження ізоляції. Підключення виявлено алюмінієвим кабелем перерізом 3х50+1х35мм2. За результатом проведеної перевірки представниками відповідача складено акт про порушення № 00000752 від 06.06.2018р.

У пункті 6 Акту вказано, що споживач не надав паспортні данні всіх наявних струмоприймачів та всього наявного обладнання. Споживач відмовився надати доступ для проведення замірів сили струму навантаження увімкнувши на максимальну потужність всі наявні струмоприймачі. Дозволена потужність споживання відповідно до умов Договору 25 кВт. Час роботи струмоприймачів протягом доби згідно умов Договору.

В пункті 10 Акту зазначено про запрошення споживача або уповноваженої ним особи на засідання комісії з розгляду актів на 28.06.2018.

Акт № 00000752 від 06.06.2018р. підписано з боку споживача його представником ОСОБА_3 , у зауваженнях до акту вказано мовою оригіналу «К обнаруженному нарушению отношения не имею, все пояснения на комиссии.». Другий екземпляр акту № 00000752 від 06.06.2018 було вручено представнику споживача одразу після його складання.

26 червня 2018 року позивачем подано відповідачу заяву про отримання копії Договору на електропостачання №7281 від 24.09.2003 року з усіма додатками за адресою АДРЕСА_1 , укладеного з ПП ОСОБА_1 .

Засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії відбулося 13.08.2018. За результатами розгляду членами комісії складено протокол № 2 від 13.08.2018.

З протоколу вбачається, що комісія прийняла рішення виконати розрахунок недоврахованої електричної енергії по акту згідно Методики, визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006, зі змінами і доповненнями Постанови НКРЕ № 154 від 08.02.2007, № 1384 від 18.12.2008, № 1338 від 14.10.2010 (далі - Методика), по пп. 2.1.7 Методики за період: з 28.04.2016р. по 06.06.2018р.; час роботи 12 годин; при розрахунку враховані акт технічної перевірки від 28.04.2016р., акти про відключення від 21.11.2017р., 19.04.2018р., акти про підключення від 22.11.2017р., 20.04.2018р.; кількість недорахованої електричної енергії складає 710735 кВт.год., на суму 1567905,29 грн.

Примірник протоколу №2 засідання комісії з розгляду актів про порушення від 13.08.2018р., разом з рахунком № 7281/АН від 13.08.2018р. за недовраховану електроенергію по акту про порушення № 00000752 від 06.06.2018р. та розрахунком обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії по акту про порушення № 00000752 від 06.06.2018р., відповідачем 14.08.2018р. направлено на адресу позивача, і отримано останнім 12.09.2018р.

Правила користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ, чинні на час підписання акта про порушення № 00000752 від 06.06.2018р.) регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Пунктом 1.2 ПКЕЕ визначено, що недоврахована електрична енергія обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Пунктом 3.1 ПКЕЕ передбачено, що Електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Розрахункові засоби обліку електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та проектних рішень.

Згідно із п. 3.6 ПКЕЕ, Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) обліку електричної енергії, забороняється, за винятком випадків, передбачених розділом 6 цих Правил. Споживання електричної енергії за відповідним тарифом має бути забезпечене окремим обліком. Окремі площадки вимірювання мають бути забезпечені засобами обліку, які дають можливість організувати розрахунковий облік за відповідним тарифом на всій площадці вимірювання.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 27 пункту 10.2 ПКЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Пунктом 6.40 ПКЕЕ встановлено, що у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006р. № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656.

Пунктом п.6.41 ПКЕЕ встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Як вбачається з Акту про порушення Правил користування електричної енергії №00000752 від 06.06.2018р., він підписаний представниками обох сторін, з боку представника позивача ОСОБА_3 було зазначено зауваження до складеного акту: «к обнаруженному нарушению отношения не имею, все пояснения на комиссии».

Відповідно до п.6.42 Правил ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку. Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) під час вручення протоколу споживачу зобов`язаний ознайомити споживача з його правом щодо можливості оскарження рішення комісії.

Підпунктом 7 пункту 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика, чинна на час прийняття комісією рішення з розгляду акта про порушення), Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ: підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку.

Пунктом 2.2 Методики визначено, що Обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕ, розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури.

Пунктом 4.5 Методики акт про порушення складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕ. Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Згідно з п. 4.6 Методики, в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

Відповідно до п. 2.9 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 7 пункту 2.1 цієї Методики, розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (W доб.с.п., кВт.год), розраховується за формулою (2.7) Методики. У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 пункту 2.1 цієї глави, зразки кабелів (проводів), через які було здійснено самовільне підключення, можуть вилучатися, про що робиться відповідний запис в акті про порушення. Місце вилучення зразків позначається на схемі. У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 пункту 2.1 цієї глави, Методика застосовується за умови виявлення місця (точки) підключення до відповідних мереж, про що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

На підтвердження дотримання вищезазначених вимог Методики, при складанні Акту представниками відповідача було виявлено ділянку самовільного підключення, як т.Д, про що зазначено у п. 3 Акту про порушення, та схематично зображено у додатку №1 до Акту. З цієї даній точці також було вилучено, упаковано та опломбовано пломбою № 17671697 зразок кабелю, яким було здійснено самовільне підключення., що підтверджується Додатком №6 до Акту.

Актом визначено, що у разі якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до недообліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, Дпор визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування (у разі якщо технічна перевірка у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності на об`єкт до дати виявлення порушення не проводилась), але не більше ніж за три роки.

В Акті про порушення зазначено, що підключення виконано приховано, точку позаоблікового підключення виявлено під час технічної перевірки в результаті часткового демонтажу обшивки стелі, що неможливо було виявити при контрольному огляду лічильника, отже Дпор визначено з 28.04.2011р. (акт технічної перевірки №5273) до моменту виявлення порушення по 06.06.2018р. Кількість робочих днів за період нарахування до Акту про порушення становить 769 днів, виходячи з режиму роботи електроустановки - 7 днів на тиждень, що відповідає п.3 додатку №5до Договору.

Оскільки Актом про порушення від 06.06.2018р. № 00000752 встановлено порушення позивачем ПКЕЕ, відповідачем правомірно здійснено нарахування обсягу та вартості електричної енергії відповідно до Методики.

Як встановлено судом акт про порушення № 00000752 від 06.06.2018р. підписаний уповноваженими представниками як позивача так і відповідача. Конкретні зауваження у представника позивача були відсутні.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про скасування рішення комісії ПАТ «Запоржжяобленерго» з розгляду акту про порушення №00000752 від 06.06.2018, оформленого протоколом №2 від 13.08.2018 про нарахування 1567905,29 грн. за необліковану електричну енергію.

За умовами частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії", який набрав чинності 11.06.2017, а відтак був чинним на час прийняття відповідачем оспорюваного рішення, учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Відмовляючи у задовленні позову суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв позицію позивача як підставу для задовлення позову, про те, що акт про порушення всупереч вимогам п. 8.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії не був розглянутий комісією протягом 60 календарних днів,

Так відповідно до підпункту 8.2.6 пункту 8.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Якщо для розгляду акта про порушення необхідні результати експертного дослідження, зазначений термін розгляду відраховується з дати їх отримання оператором системи від експертної установи.

Правила користування електричною енергією не встановлювали строків розгляду такого акта.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналогічне тлумачення принципу дії законів та інших нормативно-правових актів у часі міститься у пункті 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)» та у пункті 4 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2001 від 05.04.2001 «У справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки).

Твердження позивача стосовно застосування до нього адміністративно-господарської санкції вже після припинення його державної реєстрації як Фізичної особи-підприємця, суд першої інстанції вірно відхилив як довід позову надавши правильну правову оцінку.

Згідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Стаття 25 ЦК України визначає, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Згідно статті 26 ЦК України всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати всі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За приписами частини 1 статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно статті 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 року у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічна думка висловлювалась Верховним Судом України у постанові від 04.12.2013р. у справі № 6-125цс13 та Верховним Судом у постанові 13.02.2019р. по справі № 910/8729/18.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені всі обставини, що мають значення для справи та висновок про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Доводи апеляційної скарги спростовуються матерілами справи та наданими відповідачем доказами, які підтверджують ,що приміщення продовжувалось використовуватися за своїм функціональним призначенням як готельний комплекс. Всі заяви після 2014 року позивач подавав як ФОП, не ставив до відома товариство про припинення своєї діяльності. На комісіі у 2018 року був присутній представник позивача та не повідомляв,що ОСОБА_1 припинив діяльність ФОП.

Отже наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для відмови у задовленні позову.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задовлення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 січня 2022 року.

Головуючий

Судді: