Номер провадження 2/754/198/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюта В. О.

при секретарі: Сінєльніковій С.М.

за участю:

представника позивача: Вілько Н.Г.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: Данилюка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «СК «ІНГО» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 25.03.2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вказаного договору цивільна відповідальність ОСОБА_2 застраховано та забезпечено автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1 . 29.09.2019 року за участю забезпеченого транспортного засобу сталося дорожньо-транспортна пригода. Протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно водія ОСОБА_2 12.10.2017 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та просила сплатити страхове відшкодування на СТО ФОП ОСОБА_3 21.11.2017 року позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 79669,00 грн. Вказана сума була перерахована ФОП ОСОБА_3 на ремонт автомобіля, що належить відповідачу. 19.06.2019 року постановою Печерського районного суду м. Києва у вказаній дорожньо-транспортній пригоді було визнано винним водія ОСОБА_4 , а в діях водія ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП не вбачається. Таким чином, у позивача не виникає обов`язку щодо відшкодування майнової шкоди відповідачу. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача 79669,00 грн. в порядку ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року вказану цивільну справу передано до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду м Києва від 05.02.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

На підставі заперечення представника відповідача, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 11.03.2021 року постановлено про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.04.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.07.2021 року , яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Не погоджуючись із позовною заявою, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач не отримувала грошові кошти, які позивач просить повернути, як безпідставно виплачені. Позивач самостійно прийняв вмотивоване рішення про виплату відповідачу суми страхового відшкодування. Враховуючи те, що відповідач не знав та не міг знати про обставини якими позивач обґрунтовує позов, відповідач є належним набувачем страхового відшкодування. Позивач безпідставно звернувся до відповідача, оскільки Закон встановлює інші способи захисту в даному випадку, при цьому посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) від 04.07.2018 року.

Представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно до якого не погоджується з викладеним відповідачем у відзиві. Вказавши, що посилання на практику Верховного Суду є безпідставним, оскільки вказана правова позиція не має відношення до даної категорії справи, а стосується вирішення спорів щодо відшкодування шкоди в порядку регресу за договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши письмові матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Так, Верховний Суд України у постанові від 04.10.2017 року у справі за № 753/23725/15-ц вказав про необхідність з'ясувати, чи відбулась страхова подія, чи настав обов`язок страховика з виплати страхового відшкодування за полісом страхування.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, 29.09.2017 року о 13:22 год. у м. Києві по вул.. Велика Васильківська, буд. 85/87 сталося ДТП за участю автомобілів Аcura д.н.з. НОМЕР_2 - водій ОСОБА_4 , легкового автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 - водій ОСОБА_5 , Lexus GX 460, д.н.з. НОМЕР_3 - водій ОСОБА_6 та автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_4 - водій ОСОБА_1 .

На дату ДТП, цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована та забезпечено автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.4).

02.10.2017 року від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № 1547022 (а.с.5).

З письмових матеріалів справи вбачається, що 12.10.2017 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до позивача ПрАТ «АСК ІНГО Україна» із заявою про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталося 29.09.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_5 та пошкодженого транспортного засобу Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_4 , яке було запарковане, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок СТО - ФОП ОСОБА_3 .

Згідно страхового акту № 1581719 від 21.11.2017 року було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 749669,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 про що свідчить копія платіжного доручення № 8213 від 29.11.2017 року (а.с.12).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.09.2017 року, визнано водія автомобіля Аcura д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП (а.с.8).

10.11.2020 року позивачем направлено відповідачу претензію про повернення грошових котів в розмірі 79669,00 грн., проте остання залишена без задоволення (а.с.13, 14).

Враховуючи те, що у дорожньо - транспортній пригоді, яка мала місце 29.09.2017 року о 13 год. 20 хв. у м. Києві по вул.. Велика Васильківська, 81 вина ОСОБА_5 , водія транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2019 року не встановлено, а відтак страховий випадок не настав. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у позивача не виникло обов`язку по відшкодування шкоди належному відповідачу автомобілю Nissan д.н.з. НОМЕР_4 .

Положенням ст.. 1215 ЦК України наведено вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК.

Згідно з п. 1 статті 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Сплачені позивачем кошти не є за своєю юридичною природою коштами, що можна віднести до переліку, визначеному у приведеній вище нормі, оскільки вони стосуються відшкодування шкоди майну третьої особи.

Т Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не отримувала грошові кошти, які позивач просить стягнути суд до уваги не приймає, оскільки суперечать доводам викладеним представником відповідача у відзиві, письмовим матеріалам справи (а.с. 11 (зворотній бік), а.с. 12) та поясненням відповідача, яка в судовому засіданні вказала, що автомобіль Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_4 було відремонтовано на СТО - ФОП ОСОБА_3 .

Посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15 суд вважає необґрунтованими, оскільки вказане судове рішення не є постановленим в подібних правовідносинах, тобто в таких, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також не вбачається, що має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин, як і в цій справі. Оскільки у справі № 755/18006/15 вирішувався спір щодо відшкодування шкоди у порядку регресу за договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача та приходить до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 625, 1212-1215 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Страхова компанія «ІНГО» кошти у сумі 79669,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Страхова компанія «ІНГО» судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Страхова компанія «ІНГО»: м. Київ, вул.. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант»: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, .

Повний текст рішення суду виготовлено: 09.02.2022 року.

Суддя: В.О.Сенюта