Cправа № 563/956/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Дулюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

11 серпня 2021 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу спадкодавця за кредитним договором б/н від 21.03.2007 р. у розмірі 9997,86 грн станом на 02.02.2018 р. та судових витрат.

У відкритті провадження, в частині вимог до ОСОБА_2 , було відмовлено у зв"язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 21 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер і спадкоємцями, які прийняли спадщину після його смерті, є особи, що постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивачем була направлена претензія кредитора до Корецької державної нотаріальної контори, на підставі якої заведена спадкова справа.

08.06.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачу лист-претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 , однак жодних дій щодо її виконання не вчинено.

Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, до суду подав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 до суду подав заяву в якій позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

21 березня 2007 року ОСОБА_3 підписав анкету - заяву, у якій своїм підписом підтвердив, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг, за яким йому надано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.02.2018 року.

ОСОБА_3 свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконував, внаслідок чого за розрахунком банку, станом на час відкриття спадщини 02.02.2018 рік утворилась заборгованість у розмірі 9997,86 грн..

Як вбачається з копії спадкової справи 30 квітня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» направило до Корецької державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просило включити кредиторські вимоги в спадкову масу після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком, повідомити чи звертались спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та надати відомості про цих осіб.

Дана претензія була отримана Корецькою державною нотаріальною конторою 06.07.2018 року.

Листом Корецької районної державної нотаріальної контори від 15.12.2020р. АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що відомості про спадкоємців ОСОБА_3 відсутні, коло спадкоємців невідоме, за претензією АТ КБ "Приват банк" заведено спадкову справу.

Згідно інформації поданої ЦНАП Корецької міської ради та УДМС України в Рівненській області відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований з ОСОБА_3

08 червня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачу лист - претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 1282 ЦК України.

Оскільки вказані претензії залишилися невиконаними, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом та наполягає на його задоволенні.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Обґрунтовуючи підстави позову банк посилався на те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини був зареєстрований разом з ОСОБА_1 ..

Оскільки, судом встановлено, що на момент відкриття спадщини після смерті боржника ОСОБА_3 02.02.2018 р. відповідач був зареєстрований за місцем реєстрації спадкодавця, і доказів подання ним заяви про відмову від спадщини матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку про наявність підстав вважати ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України.

Разом з тим, згідно ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 ) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Сплив визначених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Згідно з статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приймаючи до уваги положення наведених норм, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Із матеріалів справи убачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №91/2018 на підставі претензії АТ КБ "Приват Банк", будь яких заяв від спадкоємців в нотаріальну контору не надходило, склад спадкового майна не відомий, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця ОСОБА_3 , позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач, а інші спадкоємці відсутні або відмовились від прийняття спадщини, у зв`язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості.

Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Клопотання про витребування таких доказів позивач до суду не заявляв.

Те, що відповідач зареєстрований за останнім місцем проживання позичальника, який помер, не дає підстав вважати його єдиним спадкоємцем, оскільки встановлення факту відсутності за життя у ОСОБА_3 будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Лише посилання банку на проживання особи із спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття нею спадщини.

З аналізу зазначених норм права у їх взаємодії й взаємозв`язку з наданими сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 60, 81, 265 ЦПК України, ст. ст. 1268, 1269, 1281, 1282 ЦК України, суд -

вирішив:

В позові АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Загородько Н. А.