Справа № 128/1098/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2022 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Фольварковій Н.О.

за участю: представника позивача - Сидорчук Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який умотивував тим, що він у 1995 році за власні кошти розпочав будівництво житлового будинку та споруд по АДРЕСА_1 . Будівництво житлового будинку ним здійснювалося на земельній ділянці площею 0,2376 га, кадастровий номер 052068500:02:002:0161, за згодою власника зазначеної земельної ділянки - матері ОСОБА_3 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 11.12.2014.

Зазначає, що з 1995 року по лютий 2015 він вкладав власні кошти, особисту працю та здійснював будівництво житлового будинку, добудовував кімнати та нові споруди, у вказаному житловому будинку проживав він разом з матір`ю ОСОБА_3 , а з 2000 року дружиною ОСОБА_4 .

Вказує, що в будинку АДРЕСА_1 фактично проживають: він, його мати ОСОБА_3 , її онука ОСОБА_5 та невістка ОСОБА_4 .

Зазначає, що у 2018 році його мати - ОСОБА_3 , в односторонньому порядку, без надання будь-якої письмової згоди зі сторони позивача, звернулася у КП «ВООБТІ» для технічного обстеження житлового будинку та споруд та 12.12.2018 отримала на своє ім`я технічний паспорт на житловий будинок позначений на плані літерою А; Прибудову літ. «А1»; Прибудову літ. «а 1»: прибудову літ. «а2»; прибудову літ. «а3», загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м.; Ганок; Козирок; Літня кухня літ. «Б»; Сарай; Погріб з шийкою літ. «п/Б»; Убиральня літ. «В»; Баня літ. «Д»; Гараж літ. «З»; Навіс літ. «І», Сарай-навіс літ. «К», Сарай літ. «Л»; Огорожа №1, Хвіртка №3, Ворота №4, Криниця №5, Огорожа №6, Огорожа №7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що для введення будинку в експлуатацію ОСОБА_3 не повідомивши його, який здійснив будівництво вказаного будинку, оформила Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, у якій забудовником новоствореного житлового будинку вказано ОСОБА_3 .

Вважає, що зазначення ОСОБА_3 як забудовника вказаного житлового будинку, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 не приймала участі у будівництві новоствореного житлового будинку, не надавала будь-яких коштів на будівництво зазначеного будинку, таке будівництво було здійснено виключно власними силами та за власні кошти позивача, а тому він є єдиним забудовником новоствореного житлового будинку.

Зазначає, що 18.06.2019 ОСОБА_3 на своє ім`я без його згоди, здійснила реєстрацію та отримала право власності на житловий будинок позначений на плані літерою А; Прибудову літ. «А1»; Прибудову літ. «а 1»: прибудову літ. «а2»; прибудову літ. «а3», загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м.; Ганок; Козирок; Літня кухня літ. «Б»; Сарай; Погріб з шийкою літ. «п/Б»; Убиральня літ. «В»; Баня літ. «Д»; Гараж літ. «З»; Навіс літ. «І», Сарай-навіс літ. «К», Сарай літ. «Л»; Огорожа №1, Хвіртка №3, Ворота №4, Криниця №5, Огорожа №6, Огорожа №7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що він не приймав участі у оформленні документів на новостворений житловий будинок, всі дії з приводу реєстрації права власності на новостворений житловий будинок здійснювались ОСОБА_3 самостійно.

Також зазначає, що ОСОБА_3 не приймала участі у будівництві новоствореного житлового будинку, не надавала будь-яких коштів на будівництво зазначеного будинку, таке будівництво було здійснено виключно власними силами та за його власні кошти, який закінчив будівництво у 2015 році, виконав внутрішні роботи у кімнатах, провів газ, комунікації та облаштував подвір`я.

Вказує, що у ОСОБА_3 не було достатніх коштів для здійснення будівництва будинку, виконання внутрішніх робіт у кімнатах, підключення комунікацій, так як отримувала мінімальну пенсію.

Зазначає, що він постійно працював та отримував заробітну плату, не рахуючи не офіційних підробітків. Крім, того вкладав власну працю в будівництво будинку та споруд, здійснював облаштування кімнат, а тому являється єдиним забудовником новоствореного житлового будинку.

Крім цього, вказує, що про оформлення ОСОБА_3 прав власності на житловий будинок, він дізнався в серпні 2019 року, коли його дружина ОСОБА_4 отримала позовну заяву у цивільній справі №128/1933/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

Тому, з посилкою на ст.ст.317,321,331,391 ЦК України та ст.ст.3,10,16,26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» просить суд скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності за №32105330 від 18.06.2019 року, реєстраційний номер 206, за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок позначений на плані літерою А; Прибудову літ. «А1»; Прибудову літ. «а 1»: прибудову літ. «а2»; прибудову літ. «а3», загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м.; Ганок; Козирок; Літня кухня літ. «Б»; Сарай; Погріб з шийкою літ. «п/Б»; Убиральня літ. «В»; Баня літ. «Д»; Гараж літ. «З»; Навіс літ. «І», Сарай-навіс літ. «К», Сарай літ. «Л»; Огорожа №1, Хвіртка №3, Ворота №4, Криниця №5, Огорожа №6, Огорожа №7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок.

20.01.2022 у судове засідання сторони не з`явилися; представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутності сторін.

Суд, з урахуванням міркування представника позивача, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Сидорчук Н.М. позов підтримала повністю, суду зазначила, що вона являється не тільки представником позивача, а й сусідкою сторін по справі, вказала, що у 1996 році ОСОБА_3 отримала та приватизувала земельну ділянку. Показала, що на той час відповідач уже була пенсіонером та не мала коштів для будівництва житлового будинку. Вказала, що будинок будувався за кошти ОСОБА_2 та при допомозі його дружини та сусідів, в позивача були високі доході за місце роботи та не офіційних підробітків, в той час, як ОСОБА_3 була пенсіонером та отримувала лише пенсію. Зазначила, що у сторін з 2010 року виникли неприязні стосунки, у зв`язку з чим ОСОБА_3 , зверталася до нею за консультаціями щодо вирішення суперечок в сім`ї, та у 2019 році остання звернулася до суду, справа №128/1933/19 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, вона вимагали висилити її невістку ОСОБА_4 , оскільки остання перешкоджає її користуватися своєю власністю. Вказала, що саме з судового процесу по вказаній справі, позивач дізнався, що будинок прийнято в експлуатацію, зроблено технічний паспорт та наданий ряд документів. Звернувшись до ВООБТІ, вони отримали підтвердження того, що дійсно ОСОБА_3 було введено житловий будинок в експлуатацію та додано до матеріалів справи довідку, відповідно до якої вона повідомляла державний орган про те, що у будинку ніхто не проживає та не зареєстрований, але в будинку фактично проживали сім`я позивача, а саме дружина та донька. Також вказала, що суд першої інстанції задовільнив позов ОСОБА_3 , та відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 щодо визнання права проживання, на що останньою було подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, однак на стадії апеляційного оскарження сторони помирилися, апеляційну скаргу було відізвано ОСОБА_4 , але на той час стало не вирішене питання щодо поділу будинку, тому що ОСОБА_2 вважав, що будинок дійсно побудовано за його кошти, що будучи особою яка не мала самостійного доходу, а та пенсія яку отримувала ОСОБА_3 не дозволяла її побудувати будинок, тому вони звернулися до суду та уклали мирову угоду, умовами якої було те, що ОСОБА_3 звернеться до нотаріуса та оформить право власності на ОСОБА_2 , шляхом укладення договору-дарування. Зі слів позивача, вказані умови мирової угоди не відбулися, оскілки його мати дуже часто змінює свої рішення, і в даному випадку це не стало виключенням, ОСОБА_3 двічі відмовилася звертатися до нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду про визнання права власності на житловий будинок, який він побудував власними силами та за власні кошти.

Також суду доповнила, що на момент звернення ОСОБА_3 до неї за юридичними консультаціями, вона не мала адвокатського посвідчення та не займалася адвокатською діяльністю, зазначила, що враховуючи те, що будинок побудований ОСОБА_2 , те, що ОСОБА_3 є пенсіонеркою і вона не могла його побудувати, та яка для прийняття будинку в експлуатацію брала кошти у її довірителя, просила суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, попередньо надала суду заяву, засвідчену старостою сіл Ксаверівка, Лисогора, Майдан, Слобода-Дашковецька Якушинецької сільської ради - Міхайловою В.В., з якої убачається, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі; з обставинами викладеними в позові погоджується; просить проводити розгляд справи у її відсутність, в зв`язку з тим, що вона зламала ногу та не має можливості бути присутньою на судових засіданнях.

Вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши позов, дослідивши наявні письмові докази в даній цивільній справі та оцінивши їх в сукупності , суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що власником земельної ділянки, площею 0,2376 га, кадастровий номер 052068500:02:002:0161, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014 (а.с.8,9).

Також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, судом установлено , що ОСОБА_3 , є власником житлового будинку загальною прощею 66,5 кв.м., житлова площа 39 кв.м., розташованого на вищевказаній земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 , підстави виникнення права власності: технічний паспорт, серії та номер НОМЕР_2 , виданий 12.12.2018 ВООБТІ; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серії та номер ВН60, виданий 28.02.2019 Сектором ДАБК Якушинецької сільської ради, документ отримано з ЄРД; відомості з ДЗК, серія та номер 11236940, виданого 18.06.2019 Державним земельним кадастром (а.с.9).

Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Сектором Держархбудконтрою Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.02.2019 за №ВН60, житловий будинок по АДРЕСА_1 введено в експлуатацію, що підтверджується копією вказаної декларації (а.с.6-8).

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 12.12.2018 на замовлення ОСОБА_3 , вбачається, що вказаний будинок складається житлового будинку літ. «А»; прибудови літ. «А1»; прибудови літ. «а1»: прибудови літ. «а2»; прибудови літ. «а3», загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м.; ганку; козирка; літньої кухні, сараю літ. «Б»; погребу з шиєю літ. «п/Б»; убиральні літ. «В»; бані літ. «Д»; гаражу літ. «З»; навісу літ. «І»; сараю-навісу літ. «К»; сарай літ. «Л»; огорожі №1; хвіртка №3; воріт №4; криниці №5; огорожі №6; огорожі №7 (а.с.10-13).

Крім цього, з копії довідки №78 від 02.04.2021, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, убачається, що в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 , зареєстрованих та проживаючих осіб, а також недієздатних, чи обмежено дієздатних осіб, які б мали право на користування у вищезазначеній нерухомості, відповідно до ст.ст.1,4,12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних осіб» - немає (а.с.14).

Ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 66,5 м2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , без урахування ПДВ складає: 150000 гривень, що підтверджується копією звіту про оцінку майна, виготовленого 07.04.2021 ТОВ «ДЕПАРК ГРУПП» на замовлення ОСОБА_3 (а.с.15).

Також з схематичного плану, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №232, судом убачається, що станом на 13.12.2013, самочинно збудовано за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «А»; прибудову літ. «А1»; прибудову літ. «а1»; прибудову літ. «а2»; літню кухню, сарай літ. «Б»; баню літ. «Д»; гараж літ. «З» погребу з шиєю літ. «п/Б»; убиральні літ. «В»; огорожі №1,2,3; криниці №5 та 07.06.2019, штамп «Будинок зведено самочинно» скасовано згідно декларації про готовність суб`єкта до експлуатації, зареєстрованої Сектором Держархбудконтролю Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.02.2019 №ВН60.

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно до ст. 331 ЦК України , право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Із комплексного аналізу Цивільного кодексу України, законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про основи містобудування", "Про регулювання містобудівної діяльності" випливає, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації.

Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва.

Судом установлено, що відповідач є власником земельної ділянки номер 052068500:02:002:0161, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований спірний будинок з 06.08.2014.

З інвентаризаційної справи № 232 на будиноковлодіння АДРЕСА_1 оглянутої судом у судовому засіданні встановлено, що первісний житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований ще в 1996 році, потім статус вказаного будинку змінювався декілька разів , оскільки до нього вносилися зміни , а саме : 01.11. 2004 статус як самовільне збудований, погашено ( внесені зміни) -13.12.2013; 13.12.2013 статус як самовільне збудований, погашено ( внесені зміни)-12.12.2018 ; 12.12.2018- штамп « Збудовано самочинно» скасовано на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації .

Отже, суд звертає увагу позивача , що вказаний будинок ніколи не мав правового статусу знесеного, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 232.

В свою чергу, цивільні правовідносини щодо об`єктів самочинного будівництва регламентується положеннями ст. 376 ЦК України

Отже поняття "об`єкт незавершеного будівництва" та "самочинно збудований об`єкт" мають різний правовий статус та відмінне законодавче регулювання.

8 грудня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/633/19 (ЄДРСРУ № 86438103) досліджував більше детально питання щодо різниці понять об`єкту незавершеного будівництва" (частина 3 статті 331 ЦК України) та "самочинно збудованого об`єкту" (частина 1 статті 376 ЦК України) та надав відповідні правові висновки.

Так, об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво).

Поняття ж самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

Виходячи з наведеного, суд вважає позов є безпідставним , оскільки позивачем не доведено належними, допустимим та достовірними доказами ( ст.ст.77-79 ЦПК України) , що спірний будинок має правовий статус новоствореного об`єкту, а також того, він приймав безпосередню участь у його створені.

Тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, ст. 268 ЦПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на майно, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 04.02.2022.

Суддя: Олена САЄНКО