Справа № 203/3248/21
Провадження № 2/0203/260/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Кравченко О.А.,

за участі відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

10 серпня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до позивача із заявою про отримання банківських послуг, у відповідності до якої позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок з обумовленим лімітом, відповідач в свою чергу зобов`язувався здійснювати погашення кредиту. Своїх зобов`язань відповідач не виконує, тому позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість, яка станом на 15 червня 2021 року становить 46 025,21 грн., яка складається з 37 273,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 751,68 грн. - заборгованість за відсотками, а також стягнути судові витрати по справі. (а.с.1-4)

Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи ОСОБА_1 , (а.с.170) ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.171-172)

В судове засідання 28 вересня 2021 року з`явився відповідач, представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У даному судовому засіданні було ухвалено задовольнити клопотання відповідача та відкласти розгляд справи до 02 листопада 2021 року. (а.с.176)

22 жовтня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.180-185)

В судове засідання 02 листопада 2021 року з`явився відповідач, представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено до 08 грудня 2021 року. (а.с.191)

03 листопада 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він заперечував проти доводів відповідача, зазначених ним у відзиві на позовну заяву, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с.194-202)

В судове засідання 08 грудня 2021 року з`явився відповідач, представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У даному судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку відповідача щодо позовних вимог, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 20 січня 2022 року. (а.с.216)

В судове засідання 20 січня 2022 року, в якому розгляд справи було завершено, з`явився лише відповідач.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення на його адресу судових повісток. Позивачем до позовної зави було додане клопотання в якому він просить суд розглянути справу за відсутності представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с.7)

Відповідач в судовому засідання проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказувавши на їх необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

08 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н, в якій виявив намір оформити на своє ім`я платіжну картку (кредитку). (а.с.46-47)

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості з основної суми за кредитом, суд виходить з наступного.

08 листопада 2007 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 04/09, 14 травня 2009 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 09/09, 13 жовтня 2009 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_3 з терміном дії до 01/10, 03 лютого 2012 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_4 з терміном дії до 11/15, 09 квітня 2013 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_5 з терміном дії до 04/16, 26 листопада 2015 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_6 з терміном дії до 11/19, 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_7 з терміном дії до 09/21, 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_8 з терміном дії до 05/23, 31 січня 2020 року ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_9 з терміном дії до 10/23. (а.с.45)

Як вбачається з матеріалів справи позивачем був встановлений відповідачу 08 листопада 2007 року кредитний ліміт в сумі 500 грн., який в подальшому змінювався, в 2019 році кредитний ліміт становив 26 500 грн. (а.с.44)

З виписки за договором № б/н укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, здійснював покупки, поповнював мобільні рахунки, тобто реалізовував своє право на користування кредитними коштами. (а.с.87-165)

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що банком було виконано взяті на себе зобов`язання щодо відкриття відповідачу кредитного рахунку із можливістю користування кредитними коштами.

Згідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

З наявної в матеріалах справи виписки по картковому рахунку, вбачається, що відповідачем неналежно виконуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення основної заборгованості за кредитом. (а.с.87-165)

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору у зв`язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача основної заборгованості за кредитом.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості суд зазначає, що згідно наданої позивачем виписки за договором б/н, остання операція відповідача з кредитною карткою відбулась 15 грудня 2019 року, де з картки відповідача на картку ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти, після чого на ній залишилась заборгованість в розмірі 23 871,96 грн. (а.с.88)

Доказів того, що відповідач після 15 грудня 2019 року користувався кредитним лімітом, і у нього наявна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 37 273,53 грн. не було встановлено при розгляді справи.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документальна підтверджена основна сума заборгованості за кредитом в розмірі 23 000 грн.

В решті стягнення основної заборгованості за кредитом слід відмовити, через не доведення користування відповідачем такою сумою.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним лімітом, суд виходить з наступного.

На підтвердження факту обумовлення між сторонами процентної ставки за користування кредитним лімітом надано вищевказану заяву від 08 листопада 2007 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, (а.с.46-47) проте, яка не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше), як це передбачено нормами ст.ст.207, 1055 ЦК України.

Наданому витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не може бути надана правова оцінка в частині визначення розміру процентної ставки, оскільки достеменно встановити, який саме вид платіжної картки був наданий відповідачу з наявних в матеріалах справи доказів визначити неможливо. В анкеті заяві відсутні відомості про те, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до його заяви.

Також слід зауважити, що витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» має декілька видів Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold». Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача, у судовій практиці, із застосуванням ст.207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву.

За офіційним тлумаченням ч.4 ст.42 Конституції України в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст.ст.207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.

За відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані позивачем витяги з тарифів і умов, які не містять підпису відповідача, в судовій практиці застосування ст.ст.633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові № 14-131цс19 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що з матеріалів справи неможливо встановити розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом, вирішувати питання щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по відсоткам в розмірі 8 751,68 грн. неможливо. У зв`язку із цим, вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитним лімітом задоволенню не підлягають.

Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19, постановах Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 203/4297/18, 09 січня 2020 року у справі № 204/6608/18, а також у постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року №703/3063/18.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 134 грн. 38 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 526, 527, 628, 633, 634, 638, 676, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.76, 81, 141, 209, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» рах. № НОМЕР_11 , МФО 305299, місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д заборгованість за договором № б/н від 08 листопада 2007 року по основній сумі боргу в розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 38 коп., а разом: 24 134 (Двадцять чотири тисячі сто тридцять чотири) гривні 38 копійок.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 25.01.2022 р.

Суддя С.В. Єдаменко