Провадження № 2-о/727/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Орлецької Н.С.

представника заявника: Спіжавка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Берегометська селищна об`єднана територіальна громада в особі Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на момент смерті, факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на момент смерті, факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 постійно проживала у АДРЕСА_1 по день її смерті.

Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку, площею 2,17 га у межах з планом, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Луковецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області; - права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності Колгоспу «Дружба» с.Луківці, Вижницького району, Чернівецької області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_3 , 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої, за заповітом, була її донька - ОСОБА_2 .

22.05.2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла своїй донці ОСОБА_1 .

Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині, згідно ст.1241 ЦК України, після смерті ОСОБА_2 , є її донька ОСОБА_4 . Однак вона спадщину у визначений законом шестимісячний строк не прийняла, на спадщину не претендує, про що подала відповідну заяву, посвідчену приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Мисюк О.М.

Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку немає.

Заявниця звернулася до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно матері ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку із тим, що вона у передбачений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надала доказів постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, вона як спадкоємиця, у встановлений законом строк після смерті матері не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, яка своєчасно її прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Наведені обставини перешкоджають заявниці належним чином оформити спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, а тому у неї виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом із матір`ю на час її смерті.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що у її свідоцтві про народження, її прізвище та прізвище матері зазначені, як « ОСОБА_1 », тоді як у паспорті громадянина України, у свідоцтві про смерть прізвище її матері зазначено, як « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні їх прізвищ, вона також не може оформити право на спадщину.

Окрім цього, при вивчені оригіналів документів, наданих нею приватному нотаріусу, було встановлено, що на підтвердження права власності ОСОБА_3 , на право на земельну частку (пай) у землі, посвідченого сертифікатом, серія ЧВ №0055877, було надано сертифікат, виданий на ім`я « ОСОБА_3 » Вижницькою Райдержадміністрацією Чернівецької області 14.02.1997 року, а в свідоцтві про смерть, померла зазначена як « ОСОБА_3 ».

У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні по батькові ОСОБА_3 вона також не може оформити право на спадщину.

Таким чином, іншого способу, окрім судового, захистити своє право у неї немає.

Факт належності спадкодавцю даного правовстановлюючого документу підтверджується довготривалим володінням цим майном та наявністю у спадкоємця оригіналу даного документа.

Просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини: ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Просила встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також просила встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: встановити факт належності, ОСОБА_3 , 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - Сертифікату серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності Колгоспу «Дружба» с.Луківці, Вижницького району, Чернівецької області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий Вижницькою Райдержадмінімтрацією Чернівецької області 14.02.1997 року.

Заявниця у судове засідання не з`явилася.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала та підтвердила, викладені в ній обставини. Просила суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Берегометської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області у судове засідання не з`явився.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що померла ОСОБА_2 була її тещею. У ОСОБА_2 було четверо дітей. ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_1 , яка є її донькою. Вони разом проживали у с.Вахнівці, Вижницького району, Чернівецької області з березня 2011 року по день смерті ОСОБА_2 . Їй також відомо, що ОСОБА_2 склала заповіт на заявницю. Також, зазначила, що ОСОБА_3 - це бабуся заявниці та її чоловіка. ОСОБА_3 померла у квітні 2000 року .

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що заявниця її сестра. ОСОБА_2 її матір. Заявниця проживала разом з ОСОБА_2 у селі з березня по день її смерті. ОСОБА_3 - це її бабуся та бабуся ОСОБА_1 . Також показала, що спору про спадкування між ними відсутній.

Суд, заслухавши вступне слово представника заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Положеннями ст.315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її матір`ю, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_2 (а.с.20).

У вказаному свідоцтві її прізвище та прізвище її матері зазначено як « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04.08.2011 року виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області (а.с.11).

Відповідно до вказаного свідоцтва прізвище її матері зазначено, як « ОСОБА_1 ».

Із дослідженої судом довідки, виданої 15.03.2021 року, вих.1-588 Луковецьким старостинським округом №1, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 по день її смерті (а.с.12).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.07.2004 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 2,17 у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Лукавецької сільської ради Вижницького району (а.с.13).

22.05.2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Боднарашик В.Т. , секретарем виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області 22.05.2002 року за реєстровим №84. Відповідно заповіту, все її майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла своїй донці ОСОБА_1 (а.с.15).

Також, як вбачається з заяви ОСОБА_4 , яка засвідчена приватним нотаріусом Мисюк О.М., їй відомо, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Однак, вона спадщину протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України не прийняла, із спадкодавцем на час відкриття спадщини разом не проживала, спадщину не оформляла і на неї не претендує (а.с.16).

08.10.1984 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого, все своє майно заповідає своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.22).

По-батькові спадкодавця у заповіті було зазначено як « ОСОБА_3 ».

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 по батькові померлої ОСОБА_3 зазначено як « ОСОБА_3 ».

Із дослідженого судом Сертифікату серії ЧВ №0055877 на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності Колгоспу «Дружба» с.Луківці, Вижницького району, Чернівецької області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий Вижницькою Райдержадміністрацією Чернівецької області 14.02.1997 року, по-батькові ОСОБА_3 зазначено як « ОСОБА_3 » (а.с.14).

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, заявниця доглядала за ОСОБА_2 до дня її смерті та проживала разом із нею у АДРЕСА_1 , що підтвердили свідки, допитані судом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 11-13, 76-81, 89, 12, 13, 89, 257, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини: ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: встановити факт належності, ОСОБА_3 , 1906 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть №19 у с.Луківці правовстановлюючого документу - Сертифікату серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності Колгоспу «Дружба» с.Луківці, Вижницького району, Чернівецької області, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий Вижницькою Райдержадміністрацією Чернівецької області 14.02.1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Я.В. Одовічен