Справа № 647/248/22
№ провадження 2/647/204/2022
У Х В А Л А

07.02.2022 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Миргород В.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сидоренко Наталя Олександрівна про звільнення від сплати судового збору,

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сидоренко Наталя Олександрівна до Бериславської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування; третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Одночасно з позовною заявою, до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сидоренко Наталя Олександрівна про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, зазначаючи те, що він є пенсіонером, має дохід у вигляді пенсії, а тому через скрутне матеріальне становище не в змозі сплатити судовий збір.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що заява про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплат судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, у відповідності до вимог виходячи з вимог статей 81, 83 ЦПК України, обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням та яка повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі Шишков проти Росії ( Shishkov v. Russia )).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі Kniat v. Poland ; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі Jedamski and Jedamska v. Poland ).

При зверненні до суду позивач посилається на ст. 8 Закон України «Про судовий збір», відповідно якого суд своєю ухвалою, враховуючи майновий стан сторони може за її клопотанням розстрочити, або ж звільнити її від сплати судового збору, на певний строк, але не довше ніж до ухвалення рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору додано довідку про доходи №853511 відповідно до якої сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року складає 15 160, 20 грн., відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків, відповідно до яких інформація про доходи ОСОБА_1 станом на 16.12.2021 року відсутня.

Надаючи оцінку доказам наданим позивачем на підтвердження підстав для звільнення його від сплати судового збору, суд зазначає, що відомості з Пенсійного фонду України в Херсонській області про суми виплаченої пенсії за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року не являється доказом річного доходу позивача за попередній рік та не є належним доказом, який дає підстави звільнити позивача від сплати судового збору, оскільки для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 3674-VI необхідно було надати довідку з органу Державної податкової служби України про розмір її доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує отриманий дохід особою, що дасть змогу оцінити та встановити, що розмір судового збору в цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Крім того, надана довідка не є достатніми доказом на підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останньою судового збору, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не доведено підстав, які б поза розумним сумнівом вказували на неможливість сплати позивачем суми судового збору.

Також суд зауважує, що саме по собі отримання особою безоплатної вторинної правової допомоги не є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 136, 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сидоренко Наталя Олександрівна про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Миргород