Провадження № 2/522/1761/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі судді Косіциної В.В.

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.09.2004 року та посвідченого нотаріусом 18.05.2006 року. 29.12.2016 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси частково задоволено позов Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у загальній сумі 9 624 785,68 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок належний ОСОБА_4 шляхом визнання за кредитною спілкою права власності на будинок вартістю 3 038 085, 68 грн. та встановлено порядок виконання рішення суду, вказавши, що це рішення є підставою для реєстрації за спілкою права власності. 30.05.2017 року було укладено договори купівлі-продажу між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та ОСОБА_2

13 грудня 2018 року апеляційним судом Одеської області було ухвалено постанову, якою заочне рішення від 29.12.2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та прийнято в цій частині постанову, якою відмовлено в позові Кредитної спілки «Кредитінвест». З викладеного зрозуміло, що майно належний на праві власності ОСОБА_1 вибуло із власності поза волею останньої на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року. Таким чином, а підставі ст. 388 ЦК України позивач вважає, що остання має право витребувати майно, що вибуло поза її волею від добросовісного набувача.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та встановлено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного провадження із викликом осіб.

В той же день, 15 листопада 2021 року ухвалою суду задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Струкової К.О. про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 313,1 кв.м., номер об`єкту нерухомого майна 101 та заборонено державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно та скасуванням реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо житлового будинку розташованого адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 313,1 кв.м., номер об`єкту нерухомого майна 101.

02 лютого 2022 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Попелюка В.П. надійшла заява про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні.

Представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення позову, посилаючись на пропуск строку позовної давності та добросовісність набувача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що «29» грудня 2016 року заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси задоволено частково позов Кредитної спілки «Кредитінвест», в рахунок погашення (сплати) заборгованості за кредитним договором № від 11.04.2008 року, укладеного між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та ОСОБА_3 , в загальній сумі 9 624 785,68 гривень (дев`ять мільйонів шістсот двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень) 68 копійок, з яких: -заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 6 095 846,11 (шість мільйонів дев`яносто п`ять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 11 копійок; -заборгованість за відсотками в розмірі 1 924 808,61 (один мільйон дев`ятсот двадцять чотири тисячі вісімсот вісім) гривень 61 копійка; -штрафні санкції в розмірі 1 604 130,95 (один мільйон шістсот чотири тисячі сто тридцять) гривень 95 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., на житловий будинок АДРЕСА_2 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 112,1 кв.м., загальною площею 313,1 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., 23.09.2004 року, реєстраційний номер 12886, дублікат якого виданий цим самим приватним нотаріусом 18.05.2006 року, реєстраційний номер 6415, шляхом визнання за Кредитною спілкою «Кредитінвест» права власності на зазначений житловий будинок вартістю 3 283 400,0 (три мільйона двісті вісімдесят три тисячі чотириста) гривень.

В рахунок погашення (сплати) заборгованості за кредитним договором № від 11.04.2008 року, укладеного між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та ОСОБА_3 , в загальній сумі 9 624 785,68 гривень (дев`ять мільйонів шістсот двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень) 68 копійок, з яких:

-заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 6 095 846,11 (шість мільйонів дев`яносто п`ять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 11 копійок;

-заборгованість за відсотками в розмірі 1 924 808,61 (один мільйон дев`ятсот двадцять чотири тисячі вісімсот вісім) гривень 61 копійка;

-штрафні санкції в розмірі 1 604 130,95 (один мільйон шістсот чотири тисячі сто тридцять) гривень 95 копійок, -

звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.06.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., на житловий будинок АДРЕСА_3 , що складається з одного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 97,5 кв.м., загальною площею 315,0 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_5 на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 30.08.2006 року (справа № 2-705/2006), що набрало законної сили 15.11.2006 року, шляхом визнання за Кредитною спілкою «Кредитінвест» права власності на зазначений житловий будинок вартістю 3 303 300,0 ( три мільйона триста три тисячі триста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «Кредитінвест» () різницю від загальної суми заборгованості та загальної оціночної вартості предметів іпотеки в розмірі 3 038 085,68 (три мільйона тридцять вісім тисяч вісімдесят п`ять) гривень 68 копійок.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Кредитної спілки «Кредитінвест» () суму сплаченого судового збору за подання цього позову в розмірі 3 654,0 гривень.

Встановлено порядок виконання рішення суду, вказавши, що це рішення є підставою для реєстрації за Кредитною спілкою «Кредитінвест» права власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_2 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 112,1 кв.м., загальною площею 313,1 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., 23.09.2004 року, реєстраційний номер 12886, дублікат якого виданий цим самим приватним нотаріусом 18.05.2006 року, реєстраційний номер 6415;

- житловий будинок АДРЕСА_3 , що складається з одного житлового будинку з каміння під літ. «А», загальною житловою площею 97,5 кв.м., загальною площею 315,0 кв.м., №1-3 огорожа, належні ОСОБА_5 на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 30.08.2006 року (справа № 2-705/2006), що набрало законної сили 15.11.2006 року.

Як слідує з позову та матеріалів справи, 30.05.2017 р. було укладено договір купівлі-продажу №1388 між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу №1391.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено та заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнята в цій частині постанова, якою в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено та в решті судове рішення залишено без змін.

Стягнуто з Кредитної спілки "Кредитінвест" на користь держави 5 281 грн. за подачу апеляційної скарги.

Свої вимоги про витребування позивач обґрунтовує тим, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна. але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Додатково представник позивача зазначила, вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом в постановах від 21.2016 року справа 1522/25684/12, від 25.07.2018 по справі № 640/8456/16-ц та багатьох інших.

У зв`язку з чим на підставі ст. 388 ЦК таке майно підлягає витребуванню від добросовісного набувача.

Проте, суд не може погодитися з таким твердженням представника позивача та вважає, його таким, що не відповідає обставинам справи та позиції Великої Палати Верховного суду.

Так дійсно стаття 388 ЦК України передбачає витребування майна власником від добросовісного набувача за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Проте вбачається з постанови апеляційного суду від 13.12.2018 року по справі 522/16614/15-ц на яку посилається представник позивача як на підставу заявлених вимог, підставою для скасування рішення суду першої інстанції було те, що районний суд помилково визнав право власності на предмети іпотеки за рішення суду, оскільки сторони у іпотечному договорі передбачили передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку .

У мотивувальній частині вищезазначеної постанови апеляційного суду не встановлено ані факту недобросовісної поведінки іпотекодержателя (стягувача), ані факту порушення прав іпотекодателя, а лише факт помилкового застосування судового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього.

Тобто в справі, що розглядається предметом є майно, що має певні особливості, а саме на момент вибуття його з власності позивачки майно було предметом іпотеки. Тобто позивачка в момент укладання іпотечного договору для забезпечення виконання боргових зобов`язань ОСОБА_6 , фактично надала згоду, що на її майно може бути звернено стягнення у разі неналежного виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_7 .

В свою чергу, рішення суду на підставі якого було припинено право власності позивача скасовано через неправильний порядок такого стягнення, а не через те, що воно порушує права позивачки чи з підстав відсутності у іпотекодержателя права звертати стягнення на предмет іпотеки.

При цьому стаття 38 Закону України «Про іпотеки» у редакції, що діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції передбачала такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як продаж предмету іпотеки будь якій особі покупцеві.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Таким чином, у разі дотримання процедури звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач придбала б в КС «Кредитінвест» спірне майно як іпотечне, на підставі договору іпотеки, а через невірний спосіб звернення стягнення КС «Кредитінвет» продала майно як власник на підставі відповідного запису про право власності.

Суд наголошує на тому , що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), у пункті 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19). Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі. Тобто запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення.

На момент укладання договору купівлі продажу спірного майна, відповідач як добросовісний покупець мала усі підстави вважати, що майно, яке є предметом договору належить саме КС «Кредитінвест».

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) сформульовано висновки, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Проте в постанові від 15.06.2021 року в справі № 922/2416/17 для забезпечення єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити шляхом конкретизації від її висновку, викладеного у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц.

Так у вищевказаній постанові Велика Палата зробила висновок, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення та що при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна.

Відповідачка ОСОБА_2 в момент укладання договору купівлі продажу не могла знати, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності в судовому порядку є не законним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даній справі сам факт скасування рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути законною підставою для витребування майна від відповідачки, яка є добросовісним набувачем, що визнається стороною позивача.

Представником позивача не надано жодних доказів того, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість позивачки перед КС «Кредитінвест» була відсутні, так само вказані обставини не встановлені в постанові апеляційної інстанції. Матеріали справи не місять жодних доказів неправомірної поведінки КС «Кредитінвест» або недобросовісної поведінки ОСОБА_2 .

На думку суду витребувавши майно від відповідачки, суд фактично покладе тягар відповідальності за обрання КС «Кредитінвест» неправильного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, який був застосований на підставі рішення Приморського районного суд м. Одеси.

Таке судове рішення не буде відповідати завданню цивільного судочинства щодо справедливого розгляду та вирішенню цивільних справ, а тому суд відмовляє у задоволені позовних вимог про витребування майна від добросовісного відповідача.

Щодо заяви представника відповідач про застосування строку позовної давності.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме така позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо.

Керуючись ст. ст. 76-84, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно та скасуванням реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо житлового будинку розташованого адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 313,1 кв.м., номер об`єкту нерухомого майна 101, що були накладені ухвалою суду від 15 листопада 2021 року.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 лютого 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.