Справа № 132/1238/21
Провадження № 22-ц/801/231/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 рокуСправа № 132/1238/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Оніщука В.В.,
суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:
позивач: Квартирно - експлуатаційний відділ м. Вінниця,
відповідач: ОСОБА_1 ,
третя особа без самостійних вимог: Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Аліменка Ю.О., в залі суду,

встановив:

У квітні 2021 року Квартирно - експлуатаційний відділ м. Вінниця звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2019 (протокол №8 від 02.04.2019) ОСОБА_1 було забезпечено житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Оскільки казарма розташована на території військової частини, забезпечення її комунальними послугами здійснюється КЕВ м. Вінниця у відповідності до вимог п. 3.1 Положення «Про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства Оборони України №448 від 03.07.2013. З моменту заселення у казарму, відповідач споживає електроенергію, про що щомісячно Військова частина НОМЕР_1 подає КЕВ м. Вінниця відомості показників лічильників. Так, станом на 31.01.2021 відповідачем спожито 13 823,23 кВт. електричної енергії. Оскільки військовослужбовці, що проживають у спеціально - пристосованих казармах побутовими споживачами не є, постачальник універсальної послуги не може постачати електричну енергію за тарифами для побутових споживачів у казарму. Законодавець не передбачив механізм компенсації військовим частинам (КЕВ) різниці між їх видатками та відшкодуванням комунальних послуг мешканцями спеціально - пристосованих казарм за тарифами для населення, оскільки сплата цієї різниці фактично покладається на постачальника універсальних послуг.

Таким чином, протиправна поведінка відповідача призвела до збитків позивача станом на 31.01.2021 в розмірі 42 600,04 грн, яка складається з різниці коштів, що недоплачені відповідачем по тарифу для побутових споживачів (1,68) у сумі 10 000,38 грн; різниці коштів, що недоплачені по тарифу видатків позивача (3,4328) у сумі 32 599,66 грн., які позивач звернувшись в суд із позовом просив стягнути з відповідача на його користь, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року позов Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниця до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії залишено без задоволення.

Залишаючи даний позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці, особи офіцерського складу та члени їх сімей, які проживають в спеціально пристосованих казармах, будівлях і спорудах, переобладнаних для проживання військовослужбовців, компенсують вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення, а як встановлено судом з наданих відповідачем доказів, ним своєчасно та в повному обсязі здійснювалась компенсація частини вартості отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення, про що свідчать платіжні документи, які знаходяться в матеріалах справи.

Також у рішенні місцевого суду зазначено, що вимога позивача про сплату комунальних послуг за промисловими тарифами, які в даному конкретному випадку не підлягають застосуванню, є незаконною.

Квартирно - експлуатаційний відділ м. Вінниця не погодившись із вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що висновок суду про відмову в задоволенні позову є наслідком невірного застосування норм Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 (далі Інструкція №380) та ст. 51 Бюджетного кодексу України. За висновком суду першої інстанції, таке право належить відповідачу згідно з п. 5 Розділу ІV Інструкції №380. Оскільки відповідач є військовослужбовцем офіцерського складу, то розміщений у казармі поліпшеного планування всупереч Інструкції №380, адже відповідно до п. 1-2 Розділу ІV цієї Інструкції, у спеціально пристосованих казармах можуть розміщуватись виключно військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу. Отже позивач вважає, що відповідач не має права на пільгове зниження плати за житлово-комунальні послуги, а КЕВ м. Вінниця не зобов`язаний нести витрати на забезпечення такого зниження.
Відповідачем ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку надіслано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального права. Зокрема вказує, що відповідно до вимог п. 5 розділу ІV Інструкції №380, оплата житлово-комунальних послуг (зокрема, електричної енергії) у казармі поліпшеного планування має здійснюватися виключно за тарифами для населення. Він здійснює компенсацію частини вартості отриманих житлово - комунальних послуг, зокрема і використаної електричної енергії, не маючи заборгованості. Виходячи з цього, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Апеляційна скарга на підставі статті 69 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2019, оформленого протоколом №8 від 02.04.2019, забезпечений житлом, а саме квартирою АДРЕСА_2 , розташованої на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Дана казарма поліпшеного планування згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №212138115 від 11.06.2020, перебуває в державній власності Міністерства оборони України.

Балансоутримувачем вказаної казарми, відповідно до Акту приймання (передачі) для утримання та експлуатації казарми поліпшеного планування військового містечка № НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , затвердженого 09.10.2019 начальником Південного ТКЕУ, є позивач - КЕВ м. Вінниця.

Як встановлено судом та не спростовується сторонами, відповідач ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі здійснював компенсацію частини вартості отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення, однак позивач КЕВ м. Вінниця вважаючи, що останній за ці послуги повинен сплачувати за промисловими тарифами, звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення недоплачених сум.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про сплату цих послуг за промисловими тарифами, які в даному конкретному випадку не підлягають застосуванню, є незаконною, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 7.11 Положення про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №448 від 03.07.2013, порядок оплати житлово - комунальних послуг та квартирної плати в спеціально пристосованих казармах визначається відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року.

Чинною Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018, передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.

У разі відсутності службових жилих приміщень:

- військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, розміщуються у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - у сімейних гуртожитках. За відсутності вільних місць в гуртожитку військова частина зобов`язана орендувати їм житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення;

- військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках;

- іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців, призваних за мобілізацією до укладення ними контракту) військова частина зобов`язана орендувати житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством. (п. 1, 2 розділу ІV).

Під спеціально пристосовані казарми виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.

На спеціально пристосовані казарми КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району оформлює документи, що підтверджують їх технічний стан, у яких зазначається кількість місць для проживання. Житлово-побутові умови в таких казармах мають відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, призначених для проживання одиноких громадян.

У разі необхідності за клопотанням начальника гарнізону, за поданням командира військової частини, погодженим з начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, дозволяється реєструвати спеціально пристосовані казарми у виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.

Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які розміщені в спеціально пристосованих казармах, здійснюється військовою частиною в межах кошторисних призначень на відповідний рік.

У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення (п. 5 розділу ІV).

Житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) у розташуванні військової частини надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті.

Житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) надається на підставі рапорту військовослужбовця за рішенням командира військової частини, погодженим з КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Командир військової частини видає наказ та укладає з військовослужбовцем договір про надання комунальних послуг, при цьому вартість комунальних послуг та енергоносіїв відшкодовується військовій частині військовослужбовцем за тарифами для населення, крім неодружених військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які проживають безоплатно.

У разі відсутності у військовій частині військовослужбовців відповідних категорій, які розміщуються у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) відповідно до вимог цієї Інструкції, в них можуть тимчасово розміщуватися інші військовослужбовці за їх згодою (п.п. 19-20 Розділу IV).

З урахуванням вищенаведеного, зазначеними нормами матеріального права визначено, що військовослужбовці, які проживають в спеціально пристосованих казармах, відшкодовують вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих електроносіїв за тарифами для населення, що є соціальною гарантією для військовослужбовців вказаної категорії, та не може бути звужена.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності законних підстав для задоволення позову.

Доводи скаржника про те, що відповідач є військовослужбовцем офіцерського складу, який розміщений у казармі поліпшеного планування всупереч п. 1-2 Розділу ІV Інструкції №380, адже відповідно до цієї Інструкції, у спеціально пристосованих казармах можуть розміщуватись виключно військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу не спростовують вірні висновки суду першої інстанції, оскільки в межах справи про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги суд не може надавати оцінку законності прийняття такого рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за Квартирно - експлуатаційним відділом м. Вінниця.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу Квартирно - експлуатаційного відділу м. Вінниця залишити без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук