Дата документу 26.01.2022 Справа № 336/4056/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/4056/20Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І. Повний текст рішення складено 27.02.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/21/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-8), в якому просила: - визнати незаконним та скасувати наказ № 1557/к від 21.07.2020 р. директора з управління персоналом ПАТ «Мотор Січ» ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 з 22.07.2020 р. з посади інженера-технолога 2-ї категорії управління головного металурга на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштування за її згоди на іншу роботу; - поновити її на роботі на посаді інженера-технолога 2-ї категорії управління головного металурга ПАТ «Мотор Січ» з дня звільнення, з 22.07.2020 р., та допустити негайне виконання рішення суду в цій частині; - стягнути з ПАТ «Мотор Січ» на її користь: = середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку за проміжок часу з 22.07.2020 р. по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі та (або) по день стягнення заробітку за затримку повного розрахунку, виходячи із заробітку 5800,00 грн. на місяць, та допустити негайне виконання рішення суду про стягнення заробітку за один місяць;= 5317,14 грн. за період простою за травень та червень 2020 р.;= 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; = стягнути судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що з 27.01.1988 року працювала на підприємстві, остання посада - інженер-технолог 2 категорії управління головного металурга. Наказом від 21.07.2020 року позивач звільнена з роботи у зв`язку із скороченням штату. Вказуючи, що про скорочення не була попереджена в установленому порядку за два місяці, оскільки з березня 2020 року на підприємстві тривав простій та вона не з`являлась на роботі, просила визнати незаконним та скасувати наказ № 1557/к від 21.07.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-технолога 2 категорії управління головного металурга та поновити ОСОБА_1 на вказаній посаді. Також позивач посилалась на те, що їй не виплачувалась заробітна плата в період простою, а у відпустці вона не перебувала, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача заробітну плату за травень та червень 2020 року в сумі 5317,14 грн., а також моральну шкоду в сумі 20000 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дацюк О.І. (т.с. 1 а.с. 19).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 28-29) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року (т.с. 1 а.с. 146-151) позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 1 а.с. 155-164) просила рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 166).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача у цій справі відкрито (т.с. 1 а.с. 218), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с.219), з урахуванням завантаженості судді-доповідача та колегії суддів, а також відпустки судді-доповідача у червні-липні 2021 року (т.с. 1 а.с.226).

Відповідач ПАТ «Мотор Січ» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 1 а.с. 231-246).

Третя особа - ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом взагалі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судовому засіданні 22 вересня 2021 року (т.с. 1 а.с. 249 - 250) апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та представника останньої - адвоката Железняк Л.В. (т.с. 1 а.с.131) і представника відповідача ПАТ «Мотор Січ» - адвоката Фофанова Я.Л. (т.с. 1 а.с. 247-248), у розгляді цієї справи оголошено перерву в порядку задоволення клопотання представника відповідача Фофанова Я.Л. після роз`яснення йому апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України права надати (не надати) апеляційному суду докази того, яким саме чином відповідач повідомляв ОСОБА_1 про вивільнення за 2 (два) місяці - саме 22.05.2020 року ( ОСОБА_1 особисто приходила на роботу 22.05.2020 року, їй хтось телефонував із представників відповідача (конкретне ПІБ та посада), щоб вона прийшла, але остання відмовилась приходити тощо та докази фіксації останнього (відмітка на прохідній у журналі відповідача, запис телефонної розмови, відеофіксація тощо), на час складання комісією відповідача акту про її відмову від підпису (т.с. 1 а.с. 52), враховуючи що позивач у цій час перебувала у відпусті, а також наслідки ненадання апеляційному суду останніх: апеляційний суд буде переглядати дану справу в апеляційному порядку на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів,

У січні 2022 року відповідач ПАТ «Мотор Січ» подав апеляційному суду письмові пояснення у цій справі без будь-яких додаткових доказів (т.с. 2 а.с. 3-10).

У дане судове засідання повідомлена апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с.1) третя особа - ОСОБА_2 не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання третьої особи - ОСОБА_2 і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю позивача ОСОБА_1 , представника останньої - адвоката Железняк В.К. (т.с. 1 а.с. 69) та представників відповідача ПАТ «Мотор Січ» - адвокатів Фофанова Я.Л. (т.с. 2 а.с. 9-10) і Зотова П.Д. (т.с. 2 а.с. 11-12).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення ..частково … і ухвалити … нове рішення або змінити рішення (п. 2).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення…частково …та ухвалення нового або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України та виходив із відсутності підстав для задоволення всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись можна лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що мали місце правові підстави у відповідача ПАТ «Мотор Січ» на звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-технолога 2-ї категорії управління головного металурга на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштування за її згоди на іншу роботу.

Оскільки, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 була сповіщена про наявність вакантних посад (а.с.106-122), їй також були запропоновані у зв`язку із скороченням штату працівників вакантні посади:

- кладовщик - АК, помічник майстра - цех № 45, інженер-технолог - цех № 64 (акт відповідача від 24.06.2020 року , копія т.с. 1 а.с. 54),

- кладовщик - цех № 8, розподілювач робіт - цех № 40, інженер-технолог - цех № 37, але не погодилась зайняти жодну з них (акт від 21.07.2020 року, копія т.с. 1 а.с. 55 із особистим написом ОСОБА_1 «с этой бумагой ознакомлена категорически не согласна 21.07.2020, время 09-08.Возражаю. Двадцать первое июля. Происходит полная фальсификация всех документов ОСОБА_1 ».

Крім того, відповідач на виконання вимог ст. 43 ч. 1 КЗпП України отримав згоду профспілкового комітету на звільнення позивача ОСОБА_1 (протокол № 8 від 21.07.2020 року, т.с. 1 а.с. 95).

У відповідності до ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона була працівником із більш високою кваліфікацією або продуктивністю праці, а рівно і на підтвердження того, що вона мала переваги, визначені ст. 42 ч. 2 КЗпП.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати з відповідача за період простою, суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для їх задоволення у цій справі, адже ОСОБА_1 у відповідності до затвердженого графіку (т.с. 1 а.с. 59) перебувала у відпустці, наказ про відпустку на оскаржувала, останній є чинним, розрахунок відпускних отримала (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні), тож підстав саме для стягнення заробітної плати суд першої інстанції за цей період правильно не вбачав.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції також правильно не вбачав підстав для задоволення позову ОСОБА_1 саме в частині визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення її на роботі.

Проте, суд першої інстанції допустився помилки у тому, що ОСОБА_1 підлягала такому звільненню саме з дати - 22.07.2020 року.

Оскільки, апеляційним судом було встановлено, що у матеріалах цієї справ відсутні належні, допустимі докази з боку відповідача ПАТ «Мотор Сич» саме про попередження ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням на підставі ст. 40 ч. 1 КЗпП України про наступне вивільнення не пізніше ніж за 2 (два) місяці, тобто саме 22.05.2020 року, на виконання вимог ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України.

Акт комісії відповідача ПАТ «Мотор Сич» від 22.05.2020 року (копія т.с. 1 а.с.52) не можна вважати таким доказом, оскільки на момент 22.05.2020 року позивач ОСОБА_1 перебувала у відпустці, наказ відповідача про відпустку за графіком (копія т.с. 1 а.с. 59) без особистої заяви не оскаржувала (ст. 82 ч.1 ЦПК України), останній є чинним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а до цього - позивач перебувала у відпустці через протій з 30.03.2020 року по 11.05.2020 року (накази, копії т.с. 1 а.с. 96-101), а тому не зобов`язана була у цей день перебувати і не перебувала на робочому місці (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а члени комісії, що складали цей акт, за відсутності відповідного клопотання сторін судом першої інстанції та апеляційним судом у цій справі не допитувались як свідки, та відповідно, не попереджались про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку.

А відповідач ПАТ «Мотор Сич», навіть,

- після роз`яснення його представнику у судовому засіданні апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України права надати (не надати) апеляційному суду докази того, яким саме чином відповідач повідомляв ОСОБА_1 про вивільнення саме 22.05.2020 року ( ОСОБА_1 особисто приходила на роботу 22.05.2020 року, їй хтось телефонував із представників відповідача (конкретне ПІБ та посада), щоб вона прийшла, але остання відмовилась приходити тощо та докази фіксації останнього (відмітка на прохідній у журналі відповідача, запис телефонної розмови, відеофіксація тощо), а також наслідки ненаданання апеляційному суду останніх: апеляційний суд буде переглядати дану справу в апеляційному порядку на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів (звукозапис судового засідання від 22.09.2021 року наявний у матеріалах цієї справи),

не надав апеляційному суду таких доказів.

Таким чином, у матеріалах цієї справи наявні належні, допустимі докази про повідомлення позивача ОСОБА_1 про наступне вивільнення вперше лише 22.06.2020 року (акт відповідача від 22.06.2020 року - т.с. 1 а.с. 53, коли позивач ОСОБА_1 вже була присутня на робочому місці в перший день після закінчення простою та виходу на роботу позивача з щорічної календарної відпустки за графіком (з 12.05.2020 року по 11.06.2020 року), а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає зміні в частині дати звільнення ОСОБА_1 , якою слід вважати - 22.08.2020 року, тобто через 2 місяці після попередження позивача про її вищезазначене вивільнення у подальшому.

Відповідно, в разі встановлення апеляційним судом порушення прав позивача відповідачем при вищевикладених обставинах лише в частині дати звільнення, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ПАТ «Мотор Січ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у цій справі також підлягали частковому задоволенню.

Тому, рішення суду першої інстанції у цій справі слід скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з ПАТ «Мотор Січ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково: стягнути з ПАТ «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 6958,71 грн. (розрахунок: середній заробіток з урахуванням податків та зборів за 1 (один) місяць з 22.07.2020 року по 22.08.2020 року, довідка відповідача ПАТ «Мотор Січ» про середню заробітну плату на місяць № 406/1 від 01.10.2020 року т.с. 1 а.с.66), оскільки в іншій частині судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач розрахувався із позивачем при звільненні у повному обсязі (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) та моральну шкоду 1000,00 грн. (саме цей розмір моральної шкоди з відповідача на користь позивача апеляційний суд вважає, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, достатнім, розумним та справедливим).

В іншій частині доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 у цій справі є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в її позові, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, у цій справі відсутні.

Позивач та її представники не надали суду у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі в частині його відмови.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

За змістом ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Проте, в силу вимог ст. 5 ч. 1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб…у спосіб, визначений законом…

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року у цій справі слід змінити в частині, вважати дату звільнення ОСОБА_1 з 22.08.2020 року, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року у цій справі скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з ПАТ «Мотор Січ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з ПАТ «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 6958,71 грн. та моральну шкоду 1000,00 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 6, 13 ЦПК України з ПАТ «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді судового збору (т.с. 1 а.с.27) за подачу позову пропорційно до суми задоволених позовних вимог останньої у розмірі 84,08 грн. (розрахунок: судовий збір за моральну шкоду 1681,60 грн. *сума задоволених судом у цій справі позовних вимог з моральної шкоди 1000,00 грн. /сума заявлених позовних вимог з моральної шкоди 20000,00 грн.).

Оскільки, від сплати судового збору за подачу позову в частині стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивач ОСОБА_1 була звільнена в силу вимог закону. Також, в апеляційному суді позивач судовий збір не сплачувала при подачі апеляційної скарги (ухвала апеляційного суду т.с. 1 а.с. 218).

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371- 372, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року у цій справі змінити в частині, вважати дату звільнення ОСОБА_1 з 22.08.2020 року.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року у цій справі скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (ЄДРПОУ 143077) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу 6958,71 грн. та моральну шкоду 1000,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (ЄДРПОУ 143077) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову 84,08 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 07.02.2022 року, оскільки у період з 05.02.2022 року по 06.02.2022 року включно мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.