справа № 489/7093/21 провадження №2-о/489/4/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судових засідань Войтенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Островська-Колосюк Юлія Борисівна, Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем,

встановив:

В жовтні 2021 року заявник звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт свого проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.1963 її рідна бабуся ОСОБА_3 одружилась з ОСОБА_2. 28.02.1966 її бабуся отримала ордер №1012 на право вселення до квартири АДРЕСА_1, з сім'єю у складі трьох осіб: самої бабусі, чоловіка останньої ОСОБА_2 та її доньки (матері заявника) ОСОБА_4 25.10.1972 мати заявника ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_5 та змінила прізвище на прізвище чоловіка. Після розлучення з ним мати 24.07.1976 вийшла заміж за ОСОБА_6, за час шлюбу з яким в них народилась донька - заявник. З 25.11.1994 її єдиним місцем реєстрації та проживання стала квартира №37 за вказаною вище адресою. 18.01.1997 заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, за час шлюбу з яким в них народилось двоє дітей, місце проживання яких також було зареєстровано за вказаною адресою. 12.05.1997 заявника, її бабусі та чоловіку останньої було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Весь час вони проживали однією сім'єю, проводили разом свята, спілкувались. З часом вона почала піклуватись про бабу з дідом, надавати їм допомогу в придбанні харчування, ліків, проходження лікування тощо. ІНФОРМАЦІЯ_2 її бабуся померла, а 24.07.2014 між нею та дідусем ОСОБА_2 було укладено договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, за умовами якого між ними було визначено частки, що належать кожному з нас у розмірі 1/3 частки кожному. Після смерті бабусі заявник була єдиною спадкоємицею та прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь помер, всі витрати по похованню вона взяла на себе. За такого, заявник вимушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.10.2021 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження.

У судове засідання, призначене на 20.01.2022, заявник та заінтересована особа не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заявник надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Миколаївської міської ради надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності та прийняти рішення за наявними матеріалами.

Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Островська-Колосюк Ю.Б. надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.1963 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданим Бюро запису актів громадянського стану м. Миколаїв Миколаївської міської ради депутатів трудящих, актовий запис №2985.

28.02.1966 Виконкомом Миколаївської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_3 було видано ордер №1012 на право вселення в квартиру АДРЕСА_1, з сім'єю у складі трьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, актовий запис №2387).

25.12.1971 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «ОСОБА_4», а 10.03.1976 шлюб між ними було розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 03.06.2014.

24.07.1976 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на «ОСОБА_4», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 03.06.2014.

07.07.1978 народилась заявник, батьками якої записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Відділом запису актів цивільного стану Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів, актовий запис №3252, та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4, виданим Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №38.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є рідною бабою заявника.

Згідно розпорядження №4360 від 22.04.1997, 12.05.1997 Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та заявнику.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №42.

В свою чергу, 24.07.2014 між ОСОБА_2 та заявником було укладено договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., за умовами якого між сторонами договору встановлено, що кожному з них належить по 1/3 частці вказаної вище квартири.

17.09.2014 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. на ім'я заявника було видано свідоцтво про право на спадщину згідно якого заявник отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 1/3 частку квартири №37 за вказаною вище квартирою.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №85, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Також судом встановлено, що 04.10.2021 постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Островська-Колосюк Ю.Б. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю доказів її проживання зі спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно довідки Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» №913 від 18.02.2014 за адресою: АДРЕСА_1, на момент надання такої інформації, проживали: заявник її діти - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_2 Крім того, з 28.03.1968 за вказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» №913 від 18.02.2014 та №2157 від 31.05.2016 вбачається, що заявник зареєстрована за вищевказаною адресою з 25.11.1994, а ОСОБА_2 був зареєстрований з 28.03.1966.

Згідно частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц (провадження №61-43735св18); від 10.10.2019 у справі №520/8495/17 (провадження №61-7058св19); від 17.10.2019 у справі №712/1294/17 (провадження №61-34351св18); від 09.01.2020 у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09.06.2021 у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20).

Відповідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт проживання однією сім'єю заявника з ОСОБА_2 з 1994 року по день смерті останнього знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема, підтверджується квитанцією про оплату ритуальних послуг за поховання ОСОБА_2 (квитанція до прибуткового касового ордеру №15 від 28.02.2016), довідками Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» №913 від 18.02.2014 та №2157 від 31.05.2016, актом технічної перевірки серії №4/050071 від 24.02.2015, актом звіряння №3/554036 від 16.03.2015.

Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 необхідно заявнику для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті останнього, а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені правові положення, суд дійшов висновку про доведеність факту спільного проживання заявника з померлим ОСОБА_2 однією сім'єю в період з 1994 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже обґрунтованість вимог заявника.

Керуючись статтями 4, 5, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 1994 року до дня смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати з розглядом справи покласти на заявника.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

заявник: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_7, місце реєстрації: АДРЕСА_1;

заінтересовані особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Островська-Колосюк Юлія Борисівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2; Миколаївська міська рада, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 21.

Повний текст судового рішення складено 08.02.2022.

Суддя І.В.Коваленко