Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1626/21

Провадження № 2/943/328/2022

27 січня 2022 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки (пай) в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входять : входить середня земельна частка (пай) загальною площею 1,5773 умовних кадастрових гактарів, яка розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області, право на які належало померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №976 виданого 10.04.1997 року із земель НААГ «Зірка» на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації №107 від 02.04.1997 року. Спадкоємцем майна першої черги після смерті ОСОБА_2 була її донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є спадкоємцем майна за заповітом в порядку спадкової трансмісії, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (середню земельну частку - пай).

Позивач в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 17.11.2021 за №2176, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Належних доказів того, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном нею не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що доказом належності середньої земельної частки є лист від 26.06.2018 року, який виданий Відділом у Буському районі Головного управління Держгеокадастру Львівської області. З листа убачається, що померлому належить право на земельну частку (пай) із земель НААГ «Зірка», згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №976 від 10.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 02.04.1997 року №107 розміром 2,24 умовних кадастрових га, яка розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області.

На підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року №111 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на ОСОБА_2 розрахована земельна частка у новому розмірі 1,5773 умовних кадастрових га., з них ріллі 1,1621 га, кормових угідь 0,4152 га.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Тур`я Буського району Львівської області, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №1 виданого 21.02.2018.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.2021 року Буським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, підтверджено, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як убачається із долученого до справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12 листопада 1987 року, убачається, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 28 червня 1979 року, підтверджено, що його батьками зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 4 від 22.09.2018 року, підтверджується той факт, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 4 від 03.10.2018 року, підтверджується той факт, що ОСОБА_10 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до правового висновку зробленого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №178/982/18-ц зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2021 року у справі №587/2672/19 колегія судів прийшла до висновку, що факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Право на земельну частку (пай) набуто особою ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 та статті 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Разом із тим, як слідує із матеріалів справи, що на день смерті спадкодавиці ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із нею проживав ОСОБА_1 (позивач).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про її смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивач проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому останній прийняв спадщину в розумінні положень пункту 1 частини першої статті 548 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Місцем відкриття спадщини є село Тур`я Буського району Львівської області, про що вбачається зі справи.

Оскільки ОСОБА_4 померла, тому позивач залишається єдиним спадкоємцем у розумінні вищенаведеного законодавчого положення, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем та від неї (спадщини) не відмовився.

При цьому, суд вважає заперечення відповідача проти позову такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно земельну частку (пай), яка належала померлому батьку позивача в порядку спадкування за законом після його смерті.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст.524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст. 8, 10, 58, 60, ч. 4 ст. 174, 212, 215 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на середню земельну частку (пай) загальною площею 1,5773 умовних кадастрових га, з них ріллі 1,1621 га, кормових угідь 0,4152 га, що знаходяться на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області та належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (в порядку трансмісії).

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, Львівська область, Золочівський район, м. Буськ, площа 900 річчя Буська, 1; ).

Повний текст рішення виготовлено 27.01.2022 року.

Суддя: Г. О. Шендрікова