Дата документу 04.02.2022
Провадження № 2/937/50/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Честнєйшої Ю.О.,

секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

за участю:

заявника приватного виконавця Проценка Д.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа. Заявлені вимоги приватний виконавець обґрунтував тим, що в добровільному порядку боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконує, ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань.

Приватний виконавець Проценко Д.Ю. у судовому засіданні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, підтримав, на його задоволенні наполягав.

Боржник та стягувач в силу ст. 441 ЦПК України до суду не викликались.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. знаходиться виконавче провадження ВП № 61074214 з примусового виконання виконавчого листа № 2-411/11 від 05.10.2011, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-Експортний банк» заборгованості за кредитним договором №320/703873 від 20.04.2007 в розмірі 168386,56 грн та судових витрат в сумі 1829,00грн, а всього 170206,65грн.

05.06.2012 ухвалою суду замінено сторону стягувача ПАТ «Індустріально-Експортний банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

26.01.2020 постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 61074214, яку рекомендованим листом направлено боржнику, проте відправлення повернуто за закінченням строку зберігання.

25.09.2020, 27.10.2020 та 29.11.2021 винесено постанову про арешт коштів та майна боржника з метою реального виконання рішення суду.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб, місце знаходження якого встановити не вдалося, та який згідно постанови про розшук майна боржника від 21.10.2021, перебуває у розшуку. Іншого ліквідованого рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано, коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача недостатньо. Боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

На запит приватного виконавця, щодо перетину боржником державного кордону України, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.10.2021 надано відповідь про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинає державний кордон України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в конвенції, та в першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.

Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена (ч. 3 ст. 269 ЦК України).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч.1, 3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів, не відповідає вимогам законодавства.

За таких обставин, приватному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував зобов`язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин тощо.

Проте подання приватного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_1 та доказів на підтвердження цих фактів.

Матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку по сплаті боргу.

Надані приватним виконавцем матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа, однак в матеріалах відсутні докази вчинення ОСОБА_1 саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду.

Факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Доводи приватного виконавця, що боржник вчиняє перешкоди в примусовому виконанні рішення суду та ухиляється від повного, належного та своєчасного виконання рішення суду, не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, підстав для обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд не вбачає, а тому подання приватного виконавця Проценка Д.Ю. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 260, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.О. Честнєйша