Справа № 161/2200/22
Провадження № 2/161/1874/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про забезпечення позову
11 лютого 2022 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Гринь О. М.,
за участю секретаря судових засідань Остимчук О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
10 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чабана Р. Л. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2011 року по 25 січня 2022 року. За час шлюбу сторони придбали ноутбук ASUS, WI-FI роутер, комп`ютерну мишу, програмне забезпечення, штори, тюль, інші речі домашнього вжитку та накопичили заощадження в розмірі 6 000 Євро. Крім того, 28 жовтня 2021 року вони придбали автомобіль Skoda Yeti, номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, право власності на який зареєстровано за відповідачем. Вказане майно, яке набуто сторонами в шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи те, що позивач працює водієм, то автомобіль для нього є річчю для професійних занять. В порядку поділу майна подружжя позивач бажає залишити право власності на вказаний автомобіль за собою, оскільки між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо порядоку поділу спільного майна, а транспортний засіб є неподільною річчю. Вартість спірного автомобіля позивач оцінює в 10 500 доларів США, що станом на 08 лютого 2022 року за офіційним курсом Національного Банку України становить 294 000 гривень. Така вартість автомобіля відповідає середній ринковій вартості автомобілів Skoda Yeti, 2012 року випуску, та визначена позивачем шляхом порівняльного аналізу відповідних оголошень в мережі Інтернет. За твердженням позивача, ОСОБА_2 без його згоди забрала все їхнє спільне майно собі, в тому числі, заощадження та автомобіль, переїхавши проживати до своєї матері. Враховуючи вартість майна, яке знаходиться у володінні відповідача, позивач вважає, що в нього відсутній обов`язок виплати компенсації другому з подружжя за половину вартості автомобіля.
На підставі наведеного позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб Skoda Yeti, номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.
Разом із вказаним позовом представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 все життя працює водієм, в тому числі, за кордоном. Спірний автомобіль він придбав з метою подальшого його використання в якості таксі. В кінці грудня 2021 року позивач повернувся додому у м. Луцьку та застав пусту квартиру (без штор та техніки). В подальшому позивач з`ясував, що ОСОБА_2 зібрала все майно, забрала спірний автомобіль та поїхала до своєї матері в с. Яблунівка Рожищенського району Волинської області. На думку представника позивача, наразі існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову з метою недопущення недобросовісних дій відповідача, спрямованих на відчуження спірного майна. Заявник вказує, що у випадку незастосування заходу забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
З огляду на наведене, представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та застосування заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, відчуження права власності на транспортний засіб Skoda Yeti, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду заяви.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вичиняти певні дії.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя, зокрема, транспортного засобу Skoda Yeti, номерний знак НОМЕР_1 . Також суд враховує, що право власності на спірний автомобіль зареєстровано за відповідачем, що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Волинській області від 08 лютого 2022 року (а. с. 8, 9). Крім того, за доводами позивача спірне майно вибуло з його фактичного володіння, оскільки відповідач без його згоди забрала автомобіль та переїхала проживати до своєї матері. Між конкретним заходом забезпечення позову, який просить вжити заявник, і предметом позовних вимог наявний прямий зв`язок, захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Запропонований позивачем захід забезпечення позову дозволить попередити потенційні труднощі під час виконання рішення суду за результатами розгляду цієї справи. Невжиття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення можуть ускладнити виконання рішення суду.
Накладення арешту на спірний об`єкт рухомого майна унеможливить його відчуження та завідомо убезпечить інтереси обох сторін спору й забезпечить збалансованість інтересів сторін рівним чином, до ухвалення остаточного рішення в цій справі.
Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що арешт майна та заборона відповідачу вчиняти реєстраційні дії щодо спірного рухомого майна як види забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами.
Арешт майна та заборона вчиняти певні дії як види забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються на час розгляду справи.
З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 244, 259-261 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки Skoda Yeti, номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .
Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, відчуження транспортного засобу Skoda Yeti, номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску.
Про результати виконання ухвали повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Ухвала підлягає до негайного виконання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Боржник: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - невідомо).

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь