Справа № 189/27/22
РІШЕННЯ

іменем України

10.02.2022 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначила, що вона являється власницею земельної ділянки, площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078. 17.11.2016 року між позивачкою та ТОВ «Відродження» було укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право №18005949 від 12.12.2016 року. Відповідно до п.4.1 укладеного договору, оренда сплачується до 30 листопада кожного року дії договору. Відповідно до умов договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Однак, орендар не виконує покладені на нього обов`язки щодо виплати орендної плати, оскільки орендну плату за 2020, 2021 роки позивачці виплачено не було, що є підставою для розірвання договору оренди. ОСОБА_1 неодноразово з`являлася до відповідача для отримання орендної плати, проте, представники ТОВ «Відродження» кожного разу відмовляли у видачі орендної плати мотивуючи тим, що немає коштів в орендаря, посилаючись на скрутне матеріальне становище та неякісний врожай через неефективне господарювання. Розмір орендної плати за рік користування землею відповідно до п.4.1 укладеного договору становить 5100,00 грн. Тобто заборгованість з орендної плати за 2020,2021 р.р. становить 10200,00 грн. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Відродження» на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078 за 2020, 2021 роки в загальній сумі 10200,00 грн.; розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078, укладений 17.11.2016 року та припинити речове право (право оренди) в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №18005949 від 12.12.2016 року на земельну ділянку площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Відродження»; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі.

Представник відповідача ТОВ «Відродження» - Халинбаджах А.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що 17.11.2016 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,6893 га кадастровий номер:01:009:0078. Термін дії договору 10 років. Протягом всього часу дії договору оренди ТОВ «Відродження», як орендар, виконувало всі умови передбачені цим договором, в тому числі вчасно та в повному обсязі виплачувало орендну плату за користування землею та сплачувало відповідні податки. З моменту підписання договору по теперішній час жодних заяв або претензій з приводу порушення прав позивача, як орендаря, в тому числі невиплати чи несвоєчасної виплати орендної плати до ТОВ «Відродження» з боку позивачки не надходило. Пунктом 4.1 передбачено, що за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі, що становить 5100,00 грн. сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору. 10.11.2020 року позивачці в телефонному режимі було запропоновано отримати орендну плату у повному обсязі за 2020 рік, але позивачка відмовилася отримати грошові кошти готівкою і не надала банківські реквізити для перерахунку орендної плати безготівковою формою, про що співробітниками ТОВ «Відродження» був складений відповідний акт. Орендну плату за 2020 рік позивачка отримала готівкою 08.12.2021 року, що свідчить про те, що на час подання позову до суду, заборгованість по орендній платі наявна лише за 2021 рік, несвоєчасна виплата оренди за 2020 рік відбулась з вини позивачки. Тобто, умови договору в частині виплати орендної плати відповідачем порушені лише у 2021 році, що не є систематичною несплатою, як того вимагає п. д) ст.141 ЗК України. Таким чином, позивачка не довела систематичну несплату орендної плати за 2020-2021 роки та наявність заборгованості по орендній платі в сумі 10200,00 грн. В зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №72448588 від 07.11.2016 року ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1530 від 07.11.2016 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с.5,6).

17.11.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Відродження» було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078, строком на 10 років, який був зареєстрований 12.12.2016 року державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право: 18005949 (а.с.7-8,9).

Крім того, 17.11.2016 року між сторонами було складено Акт приймання-передачі земельної ділянки, згідно якого орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ТОВ «Відродження» прийняв в оренду земельну ділянку, в розмірі 2,6893га, кадастровий номер :01:009:0078 (а.с.8 (зворотній бік).

Так, відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Так, згідно п.4.1. договору оренди земельної ділянки від 17.11.2016 року, за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 5100,00 грн. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору.

Сторони не заперечили те, що договір оренди укладений і діє на зазначених умовах.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею.

Згідно ч. 1 ст.24 Закону України « Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Стаття 21 Закону України "Про оренду землі" визначає орендну плату за землю як платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

Так, щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10200,00 грн. за 2020,2021 роки судом достовірно встановлено, що відповідачем не було належним чином виконано зобов`язання за договором оренди від 17.11.2016 року в частині виплати орендної плати за 2021 рік, оскільки, як вбачається з копії Відомості на виплату готівки №1436, в період з 08.12.2021 року до 11.12.2021 року ОСОБА_1 було отримано орендну плату за землю за 2020 рік в сумі 6925,00 грн., що підтверджується її підписом (а.с.19).

Таким чином, ТОВ «Відродження» має перед позивачкою заборгованість із виплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078, лише за 2021 рік на суму 5100,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві жодним чином не спростував наявність заборгованості перед позивачкою за 2021 рік за договором оренди земельної ділянки від 17.11.2016 року.

Таким чином, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню лише за 2021 рік.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині розірвання договору оренди земельної ділянки судом встановлено, що посилання позивачки на обставину систематичної несплати орендної плати, як на підставу розірвання договору, суд вважає необґрунтованими та відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору оренди виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту ст.141 ЗК України, заявляючи позов про дострокове припинення договору оренди землі з підстави несплати орендної плати, законодавець чітко зазначив, що така несплата має бути систематичною. Ця стаття не містить альтернативних положень «якщо інше не передбачено договором», з її змісту чітко вбачається обов`язковість наявності систематичності.

Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься щороку до 30 листопада за весь рік оренди земельної ділянки, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов`язання хоча б за два роки.

Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 р., а також висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.l ч.l ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 р. Зазначені документи містять висновки Верховного суду України стосовно того, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

В межах справи, яка переглядалась Верховним Судом України та за результатами якого прийнята постанова від 12.12.2012 р., судами зазначено, що затримка виплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

До того ж, відповідно до п.2.23 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1,13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Судом достовірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дійсно, ТОВ «Відродження» було допущено затримку виплати орендної плати за 2020 рік, та не виплачено взагалі орендну плату за 2021 рік, однак, на момент розгляду справи судом, позивачем не надано суду жодного належного доказу щодо систематичної несплати орендної плати, що одночасно свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог з приводу розірвання договору оренди.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 496,20 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 5100,00 /10200 х 992,40 = 496,20 грн. (за позовну вимогу щодо стягнення заборгованості з орендної плати).

Оскільки судом відмовлено в частині позовних вимог щодо розірвання договору оренди, судовий збір, сплачений за дану вимогу, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 626, 629, 770, 792, 1216, 1220, 1268 ЦК України, ст. ст. 13, 15, 21, 32 Закону України «Про оренди землі», ст. ст. 3, 12, 13, 76-78, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

вирішив:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість зі сплати орендної плати за 2021 рік за користування земельною ділянкою площею 2,6893 га, кадастровий номер :01:009:0078 в сумі 5100,00 (п`ять тисяч сто) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (, місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Центральна, 17-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

10.02.2022