печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Секретаріату Кабінету Міністрів України про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду міста Києва надійшов вказаний позов.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15.03.2021 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, згідно якого Секретаріат Кабінету Міністрів України не наділений повноваженнями представляти у судах інтереси Держави Україна.

Через канцелярію суду 11.06.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, у якій остання просить замінити неналежного представника відповідача Держави Україна - Секретаріат Кабінету Міністрів України на Офіс Генерального прокурора.

Оскільки позовна заява не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а провадження у справі уже відкрито, відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суд ухвалою від 30.06.2021 року залишив без руху з вказаних в ній підстав та надав позивачеві строк для усунення недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Також судом позивачу роз`яснено, що відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» позивач має право звернутись до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за місцем проживання останньої за безоплатною правовою допомогою.

Натомість позивач звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу про відкриття провадження, суть якої зводилась до звинувачення судді в зловживанні процесуальними правами, неправильному тлумаченні заяви позивача та введення позивача в оману щодо фактичних обставин справи, чим, на її думку, порушила присягу судді.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 30.09.2021 року вказану апеляційну скаргу повернено особі, яка її подала, оскільки ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Вказана справа передана 02.02.2022 року судді для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно приписів ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватись з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до пункту 1 статті 6 в якій зазначено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

У відповідності до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдта (Hauschildt Case)», номер 11/1987/134/188, зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (серед інших прецедентів, рішення у справі «Де Каббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року).

Таким чином, процесуальний закон не наділяє повноваженнями сам суд встановлювати обставини, які б свідчили про його упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням. Не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника. Сам факт наявності цих «інших» обставин, поєднаний із сумнівом є безумовною підставою для задоволення заявленого відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36 та 37 Цивільного процесуального кодексу України.

З метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженому розгляді заяви ОСОБА_1 , забезпечення довіри учасників справи до суду, а також, з метою подальшого уникнення питань, пов`язаних з сумнівами в об`єктивності та упередженості розгляду справи і дотримання норм закону, вважаю необхідним заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-33, 36, 37 39, 40, 41, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи за ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Секретаріату Кабінету Міністрів України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Передати матеріали за позовом для повторного авторозподілу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.О.Матійчук