провадження № 6/752/185/22
УХВАЛА

28.01.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 752/22286/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа № 752/22286/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В січні 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила розстрочити їй виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2021 у справі № 752/22286/21 на 24 місяці, шляхом оплати боргу щомісячними платежами в сумі 1111,05 грн. В обгрунтування заяви зазначено, що відповідач є матір`ю-одиначкою, на утриманні має малолітню дитину, на даний час не працює, втративши роботу з огляду на пандемію. Посилаючись на викладене, а також у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, відповідач вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2012 року, позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), - на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19), - заборгованість станом на 24.05.2021 року за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03.08.2018 року в розмірі 24395 (двадцять чотири тисячі триста дев`яносто п`ять) грн. 07 коп. та судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

З мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що відповідач в ході розгляду справи визнала факт отримання від банку кредитних коштів, та вказала про наявність заборгованості з огляду на скрутне матеріальне становище і наявності на її утриманні малолітньої дитини.

Із поданої відповідачем заяви та матеріалів справи вбачається, що, остання, має намір виконати рішення суду, однак, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та перебуванням на утриманні малолітньої дитини, яку відповідач утримує самостійно, виконати рішення суду в повному обсязі, сплативши одразу єдину суму, відповідач на даний час не в змозі.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятомупідпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.(пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, п`ятої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення суду передбачено також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанціях, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Заявник, звернувшись до суду із даною заявою про розстрочення виконання рішення, посилається на скрутний матеріальний стан, наявність на утримання малолітньої дитини, яку відповідач виховує сама.

Відповідно до ч. 7 ст. 435 ЦПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10Постанови від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілейстатті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази, відношення відповідача до спору, визнання позовних вимог та наявність сукупності обставин, які вказують на тяжкий матеріальний стан відповідачв, суд вважає, що наведені заявником обставини є достатніми підставами для розстрочення виконання судового рішення, а відтак заява в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, в задоволенні вимог заяви про розстрочення виконання рішення суду строком на 24 місяці, слід відмовити, встановивши строк розстрочення виконання рішення суду терміном в один рік, оскільки, законодавцем чітко передбачено, що строк розстрочення виконання рішення суду не може перевищувати одного року.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 260, 261, 263, 353, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 752/22286/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року у цивільній справі № 752/22286/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відповідно якого із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» було стягнуто заборгованість станом на 24.05.2021 року за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03.08.2018 року в розмірі 24395 (двадцять чотири тисячі триста дев`яносто п`ять) грн. 07 коп. та судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., а всього суму в розмірі 26665 грн. 07 коп., - на 12 (дванадцять) місяців шляхом сплати відповідачем на користь позивача коштів в сумі по 2222 (дві тисячі двісті двадцять дві) грн. 09 коп., щомісяця, з дня набрання ухвали суду законної сили до повного погашення суми заборгованості.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Голосіївський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко