Справа № 199/9001/21
(2/199/653/22)
РІШЕННЯ

іменем України

01.02.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що їй на праві спільної часткової власності належить ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , відповідачеві належить ј того самого домоволодіння, він проживає зі своєю співмешканкою та фактично займає дві кімнати у житловому будинку, на подвір`ї вбиральнею, душем, навісом та гаражем. Позивач просила встановити порядок користування житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , без зміни розміру часток та без стягнення з відповідача відповідної матеріальної компенсації, виділивши в користування відповідача ОСОБА_2 в житловому будинку (літ. А1) приміщення: 1-6 площею 6,0 кв.м, 1-7 площею 16,7 кв.м., а також вбиральню (літ. Г1), душ (літ. Е1), навіс (літ. Ж1), гараж (літ. З1), споруди №3, 4, 11; ОСОБА_1 - в житловому будинку (літ. А1) приміщення: 1-4 площею 7,4 кв.м., 1-5 площею 7,1 кв.м, 1-8 площею 14,3 кв.м; в прибудовах (літ. а2, а3, а5); приміщення 1-2 площею 13,3 кв.м., 1-3 площею 3,4 кв.м., 1-1 площею 7,3 кв.м., 1-9 площею 13,0 кв.м, а також погріб (літ. під а2, а3), терасу (літ. а4), ганок (літ. а6), літня кухня (літ. Б1), прибудова (літ. б2), сарай (літ. В1, И1, Л1), вхід у погріб (літ. Д1), навіси (літ. Н1, Р1), споруди №2, 5-10, 12-14; у спільному користуванні залишити споруди №1 та І.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та вказувала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 35).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, день та місце повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав, не скористався правом надання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим справа розглядається на підставі наявних у справі доказів на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що (домоволодіння) по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу.

При цьому, позивачу на підставі договору дарування від 26.06.2020 р. належить на праві спільної часткової власності 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Договір посвідчений нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.О. та зареєстровано у реєстрі за №1081 (а.с.10-11), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.06.2020 р. (зворотній бік а.с. 11).

За даними технічного паспорту, спірне домоволодіння складається із: житлового будинку літ. А1 площею 66,00 кв.м., прибудови літ. а2, площею 20 кв.м, прибудови літ. а3 площею 10,1 кв.м, погребу літ. під а2 та а3, тераси літ. а4, прибудови літ. а5 площею 16,3 кв.м., ганка а6, літній кухні Б1 площе. 27,8 кв.м, сараю літ. В1 площею 12,6 кв.м, вбиральні літ. Г1, входу у погріб літ. Д1, душу літ. Е1, навісу літ. Ж1, гаражу літ. З1, сараю літ. И1 площею 8,2 кв.м, сараю літ. Л1 площею 3,3 кв.м, навісу літ. Н1, навісу Р1, а також споруд №1-14, І: огорожі, хвіртки, колонки, колодязі, зливні ями, замощення (а.с. 12-14).

В свою чергу житлової будинок літ. А1 складається із наступних приміщень: коридор літ. 1-1 площею 7,3 кв.м, передпокій літ.1-2 площею 13,3 кв.м, санвузол літ. 1-3 площею 3,4 кв.м, кімната літ. 1-4 площею 7,4 кв.м, кімната літ. 1-5 площею 7,1 кв.м., кімната літ. 1-6 площею 6,0 кв.м, кімната літ. 1-7 площею 16,7 кв.м, кімната літ. 1-8 площею 14,3 кв.м, кухня літ. 1-9 площею 13,0 кв.м (зворотній бік а.с. 13).

Відповідно до Акту конкретного користування, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 позивачка користується в житловому будинку (літ. А1) приміщеннями: 1-4 площею 7,4 кв.м, 1-5 площею 7,1 кв.м., 1-8 площею 14,3 кв.м, всього загальною площею 28,8 кв.м; в прибудові літ. а2 приміщеннями 1-2 площею 13,3 кв.м, 1-3 площею 3,4 кв.м, а всього загальною площею 16,7 кв.м; в прибудові літ. а3 приміщеннями літ. 1-1 площею 7,3 кв.м; в прибудові а5 приміщеннями літ. 1-9 площею 13,0 кв.м. Разом: загальна 65,8 кв.м, житлова 28,8 кв.м. Інші приміщення та споруди: погріб літ. під а2, а3, тераса літ. а4, ганок літ. а6, літня кухня літ. Б1, прибудова літ. б2, сарай літ. В1, И1, Л1, вхід у погріб літ. Д1, навіси літ. Н1, Р1, споруди №2, 5-10, 12-14; част.№1 та част. І.

Відповідач користується в житловому будинку (літ. А1) приміщеннями: 1-6 площею 6,0 кв.м, кімната літ. 1-7 площею 16,7 кв.м, а всього загальною площею 22,7 кв.м. Разом: загальна 22,7 кв.м, житлова 22,7 кв.м. Інші приміщення та споруди: вбиральня літ. Г1, душ літ. Е1, навіс літ. Ж1, гараж літ. З1, част. №1 та част. І (а.с. 6).

Згідно з Розрахунком часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який зроблений на підставі Акту конкретного користування, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 , частка позивачки в загальній власності становить 70,4% або 70/100 об`єкта, а частка відповідача в загальній власності становить 29,6% або 30/100 об`єкта (а.с. 15).

Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач займає в спірному будинку кімнати літ. 1-4 та літ. 1-5, а відповідач - кімнати літ. 1-6 та літ. 1-7. При цьому користування зазначеними приміщеннями узгоджено сторонами та з приводу зазначеного користування між сторонами відсутній спір.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення..

Оскільки судом не встановлено спору між сторонами щодо користування приміщеннями літ. 1-4, літ. 1-5, літ. 1-6 та літ. 1-7 у житловому будинку літ. А-1 та порушення прав позивачки таким користуванням, то позовні вимоги в частині визначення порядку користування приміщеннями літ. 1-4, літ. 1-5, літ. 1-6 та літ. 1-7 у житловому будинку літ. А-1 задоволенню не підлягають.

Встановлення порядку користування приміщеннями будинку між співвласниками, відповідно до змісту статей 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних на праві власності кожному із співвласників.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

Рішення суду не може підмінити собою домовленість щодо користування майном, між співвласниками та наймачами. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Відповідно до другого абзацу п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р., суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із плану будинку, кімната літ. 1-8 площею 14,3 кв.м у житловому будинку літ. А1 не є відокремленою, а є суміжною з кімнатами, які займають позивач та відповідач. Крім того, лише ця кімната забезпечує доступ у кімнату літ. 1-7 (яку займає відповідач) та у кімнату літ 1-5 (яку займає позивач) та іншої можливості потрапити у займані приміщення у сторін не має (а.с. 13). А відтак кімната літ. 1-8 площею 14,3 кв.м. у житловому будинку літ. А1 має залишатися у спільному користуванні сторін.

Приміщення у житловому будинку літ. А1, а саме: коридор літ. 1-1 площею 7,3 кв.м. (в прибудові літ. а3 до житлового будинку літ. А-1), передпокій літ.1-2 площею 13,3 кв.м. (в прибудові літ. а2 до житлового будинку літ. А-1), санвузол літ. 1-3 площею 3,4 кв.м. (в прибудові літ. а2 до житлового будинку літ. А-1), кухня літ. 1-9 площею 13,0 кв.м. (в прибудові літ. а5 до житлового будинку літ. А-1), є приміщеннями загального користування та не можуть бути виділені лише позивачці, оскільки у такому випадку будуть порушені права відповідача, так як він буде позбавлений доступу до санвузлу, кухні та до кімнат, які він займає.

Отже, такий порядок користування будинком не враховує баланс інтересів співвласників та не забезпечує рівні умови здійснення ними своїх прав.

За таких обставин, вимоги позивача про виділення їй у користуванні приміщень в житловому будинку (літ. А1) приміщення: літ. 1-8 площею 14,3 кв.м; в прибудовах (літ. а2, а3, а5); приміщення 1-2 площею 13,3 кв.м, 1-3 площею 3,4 кв.м, 1-1 площею 7,3 кв.м., 1-9 площею 13,0 кв.м задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача щодо виділення їй у користування господарських споруд, а саме погріб літ. під а2, а3, тераса літ. а4, ганок літ. а6, літня кухня літ. Б1, прибудова літ. б2, сарай літ. В1, И1, Л1, вхід у погріб літ. Д1, навіси літ. Н1, Р1, споруди №2, 5-10, 12-14; част.№1 та част. І. також задоволенню не підлягають, оскільки, як убачається із матеріалів справи господарські споруди виділялися пропорційне житловим приміщенням, які позивачка просила виділити їй в особисте користування. Також такий принцип виділу господарських споруд, які входять до складу домоволодіння, відповідає загальним принципам цивільного права та усталеної судової практики. Ураховуючи, що суд відмовив позивачці в задоволенні позову про виділення їй в користування жилих приміщень, то відсутні підстави для задоволення позову в частині виділу господарських споруд.

Крім того, позивачем не доведено та відповідні докази відсутні в матеріалах справи наявність спору між сторонами щодо користування господарськими спорудами та приміщеннями.

Виходячи з вищенаведеного, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, підлягає віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 356, 358, 361 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення порядку користування житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами відмовити повністю.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 11.02.2022 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї