Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 лютого 2022 року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.

при секретарі - Конончуку Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 20.05.2021 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та стягнути з відповідача усі судові витрати, пов`язані з судовим розглядом справи.

13.08.2021 року дана справа поступила до Подільського районного суду м. Києва на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2021 року про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою від 17.08.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду справу у порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування внесеного позову позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї та відповідача народився спільний син - ОСОБА_3 . У шлюбі сторони не перебували. З червня 2017 року близькі відносини між ними припинилися, їх спільний неповнолітній син ОСОБА_4 з самого народження й весь час постійно проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться повністю на її утриманні та матеріальному забезпеченні.З часу народження сина ОСОБА_4 відповідач жодної участі у вихованні, утриманні, матеріальному забезпеченні й розвитку сина не приймає, належним чином не цікавиться життям сина, станом його здоров`я, вихованням, побутом, дозвіллям сина тощо, тобто, належним чином не несе своїх батьківських зобов`язань щодо нього. ОСОБА_2 з 2017 року й до початку травня 2021 року жодного разу особисто не бачив свого сина, не намагався зустрітися з ним, не відвідував його по місцю проживання.Таким чином, весь час з народження сина його вихованням, доглядом, опікою, забезпеченням усіх його потреб, лікуванням та оздоровленням, забезпеченням належних умов побуту та дозвілля сина та його розвитку займалася виключно позивач, без будь-якої участі в цьому процесі відповідача ОСОБА_2 . Однак відповідач протягом останнього року почав висловлювати претензії, заперечення та прояви певного оспорювання місця проживання їх спільного сина, у зв`язку із чим позивачу змушена звернутись до суду із даним позовом.

17.12.2021 року позивач подала заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме відмовилась від позовної вимоги про стягнення з відповідача усіх судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи.

В судове засідання позивач не з`явилась, її представник 02.02.2022 року подав заяву, в якій просить проводити судове засідання без участі позивача та його представника на підставі наявних в справі матеріалів та з урахуванням пояснень сторін, наданих в суді на попередніх засіданнях. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні повідомив, що він не прибуде в судове засідання, оскільки проживає за кордоном, відзив на позовну заяву не подаватиме. Просив суд відмовити в задоволенні позову, однак вказав, що у випадку, якщо суд не знайде підстав для відмови, то не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації 21.01.2022 року подав до суду заяву, в якій просить подальший розгляд справи проводити без його участі з урахуванням його пояснень від 21.01.2022 року. В судовому засіданні 21.01.2022 року надав пояснення про те, що відповідач може відвідувати сина згідно узгодженого графіку відвідувань. Також вказав, що відповідач скаржиться до Служби у справах дітей на матір ОСОБА_3 , зазначає, що вона вчиняє сварки, які порушують правила виховання дитини, погано ставиться до дитини, а тому відповідач вимагав здійснити перевірку умов проживання дитини, стану здоров`я дитини. У зв`язку із його зверненнями Служба у справах дітей неодноразово запрошувала його на засідання комісії, однак він жодного разу не з`явився. Висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки і піклування, від 11.10.2021 року №101-7475/04 визнано за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації народжень було зроблено актовий запис №464 від 27.01.2017 року. При цьому, відомості про батька дитини спочатку було внесено на підставі заяви та зі слів матері, тобто, в порядку ч.1 ст.135 СК України.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22.02.2018 року у справі №753/5156/17, таким визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Херсона, громадянина України, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання даного судового рішення 20.04.2018 року до актового запису про народження сина були внесені відповідні зміни стосовно відомостей про його батька, зокрема, у відповідній графі «Відомості про батька», актового запису №464 про народження сина зазначено, що батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також змінено прізвище та по-батькові дитини: на « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » відповідно, про що 20.04.2018 року було видано повторне Свідоцтво про народження, копія якого міститься в матеріалах справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на нього, за результатами розгляду якої постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року у справі №753/5156/17 було частково скасовано вказане заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22.02.2018 року, а саме - в частині зобов`язання Печерського районного в м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві внести зміни до актового запису про народження дитини щодо зміни прізвища дитини « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_6 », - та постановлено нове судове рішення, яким в цій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

На виконання вищевказаної постанови Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року у справі №753/5156/17 позивач звернулася до Печерського районного в м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві та за своєю заявою внесла відповідні зміни до актового запису про народження дитини щодо зворотної заміни прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 », та 25.01.2019 року отримала (повторно) нове Свідоцтво про народження сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_3 , а також отримала відповідний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №8 від 25.01.2019 року, який долучений до позовної заяви.

Таким чином, вищевказаними документами підтверджується, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, щоспільне життя між сторонами фактично припинилося з червня 2017 року.

Встановлено, що спільна дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з самого народження й весь час постійно проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами - розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 15.04.2020 року №313, відповіддю директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Дарницького району м. Києва Алентьєвої Л. від 06.02.2020 №174 на запит адвоката Романчука О.А., психолого-педагогічної характеристики дитини, наданої ДНЗ №160 (а.с.22-25).

Як вбачається із наявного в матеріалах справи Висновку від 11.10.2021 року №101-7475/04, Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, як органу і піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак, враховуючи заяву позивачки від 17.12.2021 року про відмову від позовних вимог про стягнення з відповідача усіх судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи, суд не вирішує питання стягнення таких.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 77-83, 89, 95, 141, 200, 206, ч.4 ст.223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задоволити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ УМВС в Луганські області 20.10.1999 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, адреса: 02096, м. Київ, вул. Ялтинська, буд.14.

Суддя Лещенко О.В.