ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/91/21

Провадження № 22-ц/4820/285/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/91/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В січні 2021 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь 13446 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказувало, що 27.01.2018 року в м. Києві по проспекту Свободи відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля ТЗ Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_2 . Винним у вчиненні ДТП було визнано відповідача, що підтверджується ухвалою Подільського районного суду м. Києва.

Оскільки відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4472508 від 22.05.2017р., потерпілий власник пошкодженого автомобіля ТЗ Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про ДТП.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було проведеного його огляд, про що складено відповідний акт огляду ТЗ та складено ремонтну калькуляцію № 18-144645. В подальшому, на підставі зібраних документів та заяви потерпілого ОСОБА_2 складено Страховий акт 45 та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР047408, в сумі 13446 грн.

Так як ухвалою Подільського районного суду м. Києва було встановлено, що винуватець ДТП - ОСОБА_1 скоїв ДТП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, позивач просив задоволити його позов та стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу 13446 грн. сплаченої матеріальної шкоди.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», не погоджуючись з таким рішенням подало апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що розглядаючи спір, суд першої інстанції невірно встановив обставини, на які позивач посилався при поданні позову, дав невірну правову оцінку вказаним обставинам.

Так, страхова компанія зазначає, що 29.01.2018р. потерпілий ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом на виплату страхового відшкодування у встановленому порядку звернувся до компанії із повідомленням про ДТП. З цього дня у страхової компанії виник обов`язок відшкодувати завдану шкоду. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено всі необхідні дії для здійснення страхової виплати (регламентовані дії). Тобто, вказує, що у нього раніше, ніж у відповідача виник обов`язок перед потерпілим щодо відшкодування шкоди.

В подальшому перебіг строку виплати страхового відшкодування зупинився, оскільки Подільським районним судом м. Києва було відкрито кримінальне провадження стосовно винуватця ДТП - відповідача. 21.05.2018р. ухвалою Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст.. 46 КК України.

Разом з тим, апелянт вважає, що висновок Славутського міськрайоонного суду про відшкодування винуватцем ДТП шкоди потерпілому, є помилковим, оскільки відшкодування ОСОБА_1 шкоди було вимушеною мірою, необхідною йому для звільнення від кримінальної відповідальності, інакше, диспозиція ст. 46 КК України не була б застосована.

Крім того, зазначає, що в ухвалі Подільського районного суду м. Києва вказано про нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, а не про пошкодження автомобіля і вартості цього пошкодження. При цьому, страхова компанія на виконання свого зобов`язання перед потерпілим здійснила виплату на відшкодування збитків, заподіяних саме в результаті пошкодження транспортного засобу. Тому, апелянт вважає, що його дії щодо виплати потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування є правомірним, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду в порядку регресу.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 22 травня 2017 року між ОСОБА_1 як власником автомобіля Volrswagen Caddy д.н. НОМЕР_3 та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4472508. Строк дії договору з 20 червня 2017 року по 19 червня 2018 року.

27 січня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volrswagen Caddy д.н. НОМЕР_3 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в м. Києві по проспекту Свободи навпроти будинку № 4 в порушення п.п. 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Vektrа» д.н. НОМЕР_4 , що належав ОСОБА_2 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Opel Vektrа» д.н. НОМЕР_4 отримав значні пошкодження.

28 січня 2018 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» з повідомленням про ДТП.

31 січня 2018 року ОСОБА_1 надав відповідні пояснення ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» щодо обставин ДТП, а страховик склав акт огляду (дефектну відомість) транспортного засобу автомобіля «Opel Vektrа» д.н. НОМЕР_4 та ремонтну калькуляцію.

За даними документами, а також згідно страхового акту вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Vektrа» д.н. НОМЕР_4 складає 42710,53 грн., а сума страхового відшкодування з врахування зносу складає 13446 грн.

В ході розгляду справи відповідач надав суду першої інстанції розписку, з якої вбачається, що 27 березня 2018 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1000 доларів США у відшкодування, завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року 10 червня 2014 року ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з підстав, передбачених ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_1 27 січня 2018 року в стані алкогольного сп`яніння вчинив злочин, передбачений ст. 286 КК України, у вигляді порушення Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Також в постанові вказано, що ОСОБА_1 повністю відшкодував потерпілому завдані збитки.

21 червня 2018 року ОСОБА_2 подав ПрАТ«Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» заяву на виплату страхового відшкодування в сумі 13446 грн.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 5570787 від 22 травня 2017 року платіжним дорученням від 03 липня 2018 року страхове відшкодування в сумі 13446 грн. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» було перераховане на рахунок потерпілого ОСОБА_2 , тобто фактично виплачено страховою компанією на користь потерпілого страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі ОСОБА_1 в повному обсязі було відшкодовано потерпілому у ДТП ОСОБА_2 заподіяні збитки ще до того, як позивачем по справі було виплачено ОСОБА_2 страхову виплату, а тому у відповідача відсутні регресні зобов`язання перед позивачем.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За фактом завдання шкоди виникає деліктне зобов`язання, яке припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ).

Згідно зі статтею 6 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом цього ж Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За нормами ст. ст. 22, 29 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно підпункту «а» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За нормами ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Таким чином, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його (третьої особи) користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування, тобто відшкодовує шкоду замість її завдавача у межах обумовленої у договорі суми.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Потерпілий може одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Якщо потерпілий одержав відшкодування від завдавача шкоди у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки законом на страховика покладено обов`язок по відшкодуванню заподіяної потерпілим шкоди, однак такий обов`язок добровільно може взяти на себе винуватець і відшкодувати заподіяну майнову шкоду потерпілому, то в такому випадку у страховика не виникає обов`язок по відшкодуванню шкоди, яка вже відшкодована.

У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В той же час якщо розмір відшкодованої шкоди є меншим аніж реальна шкода і потерпілий поніс більші витрати (додаткові витрати), останній не позбавлений можливості звернутися до страховика з відповідною заявою і порушити питання виплати різниці між відшкодованою шкодою і заподіяними збитками.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року по справа № 754/7936/18, яка відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права в спірних правовідносинах.

Після повідомлення 28 січня 2018 року потерпілого ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» про ДТП, останньою в ході розгляду даного повідомлення було визначено розмір майнової шкоди, завданої потерпілому пошкодженням його автомобіля.

Так згідно акту огляду (дефектну відомість) транспортного засобу та ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Vektrа» д.н. НОМЕР_4 складає 42710,53 грн., а сума страхового відшкодування з врахування коефіцієнту зносу складає 13446 грн. Також такий розмір визначений страховим актом.

Інших письмових доказів щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля «Opel Vektrа» д.н. НОМЕР_4 суду сторонами надано не було.

За нормами ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду по справах № 645/3746/16 від 07.02.2019 року, № 727/2937/18 від 10.06.21 року.

Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого потерпілому пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування на 29 264,53 грн. (42710,53 грн. -13446 грн.).

Отже на відповідача покладається обов`язок, як винної особи про відшкодування потерпілій особі різницю між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

З наданої суду розписки від 27 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 1000 доларів США у відшкодування, завданої йому матеріальної та моральної шкоди, що за курсом НБУ складає 26304,93 грн.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що відповідач відшкодував потерпілому ОСОБА_2 , завдану тому майнову шкоду лише частково, а саме різницю між фактичним розміром заподіяних збитків та розміром страхового відшкодуванням, а не в повному обсязі як це помилково вказав суд першої інстанції.

З урахуванням установлених у цій справі обставин та оскільки законом на страховика покладено обов`язок по відшкодуванню заподіяної потерпілому шкоди, у даному випадку такий обов`язок винуватцем в повному обсязі заподіяної шкоди - 42710,53 грн добровільно не виконано, лише відшкодовано потерпілому різницю між фактичним розміром понесених витрат та розміром страхового відшкодуванням в сумі 26304,93 грн., в яку включено ще й відшкодування моральної шкоди, то у страховика виник обов`язок по відшкодуванню потерпілому шкоди в розмірі, визначеному страховою компанією, в сумі 13446 грн., яка і була сплачена потерпілому страховиком в липні 2018 року.

Таким чином на підставі норм підпункту «а» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієннна Іншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування мала право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_1 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керувавши транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі .

На вказані обставин суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновків про відмову в позові за безпідставністю, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (місцезнаходження: 07400, м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 16, ) в порядку регресу 13446 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 5255 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 09 лютого 2022 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова