Справа № 190/1913/21
Провадження №2-з/190/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Стрижак Євгеній Юрійович про забезпечення позову,-

встановила:

13.12.2021 року представник позивача - адвокат Стрижак Є.Ю. звернувся до суду з позовною заявою, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 902942,19 грн.

13.01.2022 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено до підготовчого засідання на 15.02.2022 року на 09.00 год.

21.01.2022 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Стрижак Є.Ю. , звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Стрижак Євгеній Юрійович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, а саме: накласти арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії юридичного та/або фактичного характеру, включаючи, але не обмежуючись наступним: віджучення, поділ, виділ, відмова від речового права, передання в оренду, передання(внесення) до статутного капіталу юридичної особи, передача (дозвіл виникнення) будь - яких речових прав інших осіб; укладення (вчинення) будь-яких інших договорів (правочинів) (крім дій спрямованих на реалізацію таких, що виникли до забезпечення позову, обмежень і обтяжень) -відносно належної їй земельної ділянки, кадастровий номер : : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та нотаріусам, органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна звернення стягнення на вказане майно, дії по організації та здійсненню його вилученню та примусової реалізації і відчуження відносно належної ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер : : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45.

Заява обґрунтована тим, що 20.11.2017 року ОСОБА_2 на підставі укладеного договору позики з ОСОБА_1 , отримала від останього грошові кошти в сумі 4000,00 дол.США (що еквівалентно 105 904 грн.60 коп.) та зобов`язувалась повернути їх позикодавцю в розмірі та порядку, встановлених п.п.1,2 договору. Станом на сьогоднішній день до стягнення з ОСОБА_2 підлягає прострочена заборгованість на загальну суму 33 036 дол.США. Крім того, 20.11.2017 року була укладена додаткова угода до договору позики, відповідно до якої, за домовленістю сторін при неповерненні позики у строк, передбачений умовами договору, позикодавець може звернути стягнення на земельну ділянку кадастровий номер : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що з 01.07.2021 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» від 31.03.2020 року, яким скасовується дія мораторію і запроваджується ринок землі сільськогосподарського призначення, що дає право відчужити ОСОБА_2 , належну їй земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогоспоарського товариства, а невжиття саме такого заходу забезпечення позову шляхом заборони відчуження саме цієї заставної земельної ділянки може тимчасово обмежити дїї ОСОБА_2 , щодо її відчуження. При цьому, майно залишається у повному віданні та користуванні ОСОБА_2 та вжиття заходів забезпечення позову у даній справі не призведе до виникнення збитків у відповідача, а тому відсутня необхідність вжиття зустрічного забезпечення.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими документами, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 152ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 зазначеної постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє Стрижак Євгеній Юрійович про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку, кадастровий номер : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії юридичного та/або фактичного характеру, включаючи, але не обмежуючись наступним: віджучення, поділ, виділ, відмова від речового права, передання в оренду, передання (внесення) до статутного капіталу юридичної особи, передача (дозвіл виникнення) будь - яких речових прав інших осіб; укладення (вчинення) будь-яких інших договорів (правочинів) (крім дій спрямованих на реалізацію таких, що виникли до забезпечення позову, обмежень і обтяжень) - відносно належної їй земельної ділянки, кадастровий номер : : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та нотаріусам, органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна звернення стягнення на вказане майно, дії по організації та здійсненню його вилученню та примусової реалізації і відчуження відносно належної ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер : 01:001:0207, площею 5,8551 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського товариства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45.

Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача ОСОБА_1 , або його представника (адвоката) за довіреністю (ордером).

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

На підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ю.В.Кудрявцева