РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/4/22
Провадження № 2-о/327/2/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2022 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Розівська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - Розівська державна нотаріальна контора), -

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в судовому засіданні 24 січня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

10 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Святотроїцьке (раніше - Урицьке) Пологівського (раніше - Розівського) району Запорізької області померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,3267 гектара (далі - га), яка розташована на території Карло-Лібкнехтівської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі - Карло-Лібкнехтівська сільрада) та призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №353020, виданого на підставі рішення Карло-Лібкнехтівської сільради №14 від 22 жовтня 2009 року та зареєстрованого 30 жовтня 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98. Заявник ОСОБА_1 вказав, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте на час відкриття спадщини постійно проживав в АДРЕСА_1 . В січні 2022 року він звернувся до Розівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , проте отримав письмову відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що він не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців після її відкриття, а також не подав належних документів про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За таких обставин ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які були ним викладені в заяві, надавши відповідні пояснення, заяву прохав задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Розівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить особиста розписка про отримання судової повістки (а.с.27). Разом з тим, завідувач Розівської державної нотаріальної контори Мацків Т.М. проти вимог заявника ОСОБА_1 не заперечувала, у поданій до суду письмовій заяві прохала розглянути справу без участі представника заінтересованої особи (а.с.28).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника заінтересованої особи.

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Урицьке Розівського району Запорізької області. Матір`ю заявника є ОСОБА_4 (а.с.5-7,31-32).

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень заявника та з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Урицьке (на теперішній час - с.Святотроїцьке) Розівського району Запорізької області, у віці 72 років померла мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , про що 13 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №10. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 0,3267 га, яка розташована на території Карло-Лібкнехтівської сільради та призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_4 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №353020, виданого на підставі рішення Карло-Лібкнехтівської сільради №14 від 22 жовтня 2009 року та зареєстрованого 30 жовтня 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98 (а.с.9).

В судовому засіданні з пояснень заявника ОСОБА_1 встановлено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Його мати ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно проживала за іншою адресою - по АДРЕСА_1 , але через похилий вік та погіршення стану здоров`я заявник приблизно з 2008 року постійно проживав без реєстрації разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , оскільки вона потребувала стороннього догляду. Вказане також підтверджується довідками виконавчого комітету Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області №№1,2 та 3 від 04 січня 2022 (а.с.10-13).

Допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 часто відвідував ОСОБА_4 , а приблизно з 2008 року постійно проживав з нею за адресою: АДРЕСА_1 до часу смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_4 хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Інші особи разом із заявником ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4 на день смерті останньої не проживали.

Відповідно до чч.1,2 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Порядок та строки прийняття спадщини спадкоємцями передбачені положеннями глави 87 ЦК України, зокрема, стст.1268-1270 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , як її рідний син. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 нотаріальною конторою не заводилась, за життя померлою заповіт не складався (а.с.15,16,28-30).

Положеннями частини 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 після спливу шестимісячного терміну та 06 січня 2022 року отримав роз`яснення з питання оформлення спадщини, в якому державним нотаріусом йому роз`яснено про необхідність звернутися із заявою до суду у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини та у зв`язку з тим, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.14).

Суд, приймаючи до уваги досліджені у справі докази, які дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 постійно проживав у належному його матері будинку разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, вважає заявника таким, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому у ОСОБА_1 не має підстав для звернення до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, яка застосовується до правовідносин щодо осіб, які спадщину не прийняли.

Крім того, судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259,263-265,293,315,319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати встановленим факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Урицьке Розівського району Запорізької області, на час відкриття спадщини в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ