Провадження № 2/742/335/22
Єдиний унікальний № 742/4637/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідька В.М., за участю секретаря Голушко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Фесик І.А., до територіальної громади с. Ряшки в особі Сухополов`янської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Ряшки в особі Сухополов`янської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна мати ОСОБА_2 (далі - Спадкодавець), яка постійно проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті Спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Оскільки Спадкодавець не залишив заповіт на випадок своєї смерті, то спадкування здійснюється за законом. ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, у відповідності до ст.ст.524, 529 ЦК України №1540-IV, оскільки являється донькою Спадкодавця. ОСОБА_1 фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті Спадкодавця, а саме: користувалась та володіла вказаним житловим будинком з дня смерті Спадкодавця, здійснювала догляд за майном та присадибною земельною ділянкою. А тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті Спадкодавця, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. Інших спадкоємців які за законом чи за заповітом прийняли спадщину не має. Станом на сьогоднішній день позивач частково оформила спадкове майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на права на майновий пай, на грошові вклади з належними відсотками та нарахованою компенсацією, що також підтверджує факт прийняття спадщини. При зверненні до Прилуцької районної нотаріальної контори з метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з`ясувалось, що Спадкодавець за життя не оформив право власності на вказаний житловий будинок та не зареєстрував його в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Тому позивачеві було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії з підстав ненадання правовстановлюючого документа на житловий будинок, що підтверджується листом №856/01-16 від 28.09.2021 року. У зв`язку з відмовою нотаріальної контори в оформлені спадкового майна вказаного житлового будинку, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 з наступних підстав. Згідно довідки КП «Прилуцьке МБТІ» №1751 від 19.08.2021 року вбачається, що згідно наявних даних в архіві КП «Прилуцьке МБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з належною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано. Згідно даних погосподарського обліку Ряшківської сільської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ряшківського старостинського округу №17 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №93 від 07.05.2021 року. Отже, право власності на житловий будинок виникло за Спадкодавцем після закінчення будівництва та внесення запису у погосподарську книгу Ряшківської сільської ради. Таким чином, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 був набутий у власність ОСОБА_2 у встановленому на той час порядку. Так як, в позасудовому порядку дане питання вирішити неможливо, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте згідно заяви, яка надійшла до суду, просять суд розглянути справу без їхньої участі. Заявлені позовні вимоги повністю підтримують та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява, згідно якої не заперечує проти задоволення заявлених вимог, справу просить розглянути без участі їхнього представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах, а саме: копія довідки МБТІ від 19.08.2021. копія довідки Ряшківського старостинського округу від 07.05.2021, копія листа нотаріуса, копія свідоцтва про народженням, копія свідоцтва про право на спадщину, копія свідоцтва про смерть (а.с.7-9,25,29-30).

У відповідності до ч.1 ст.524 ЦК України № 1540-IV від 18 липня 1963 року (надалі по тексту ЦК України №1540- IV), чинного на момент смерті Спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України № 1540- IV визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку.

З наведеного вбачається, що вчинити нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за відсутності правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на майно є неможливим.

А тому позивач втрачає право на оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до положень ст.ст.100, 101 ЦК Української РСР 1963 року (який діяв на час здійснення будівництва будинку) громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року (що була чинна до 13 грудня 1995 року) (надалі - Інструкція) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва.

Так вказаний житловий будинок був побудований під час дії ЦК Української РСР та Інструкції, і згідно положень вказаних норм матеріального права не було передбачено реєстрацію будинків в селах, документом, що підтверджував право власності на будинок була погосподарська книга сільської ради.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно п.4 Інструкції реєстрації підлягали лише будинки, розташовані в містах та селищах міського типу і виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов`язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією в бюро технічної інвентаризації. Тобто Інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, а це значить, що це дає право особі довести це право у судовому порядку.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п.9) ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в п.3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних судам при вирішенні справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що зазначені вище письмові документи свідчать, що будівництво здійснювалось у відповідності із законом, яке діяло на час проведення такого, будівництво завершене і фактично у спадкодавця виникло право власності на будинок після внесення відомостей в погосподарську книгу Ряшківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Таким чином, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 був набутий у власність ОСОБА_2 у встановленому на той час порядку. Позивач є її єдиним спадкоємцем за законом, позов про поновлення порушеного права, визнання права на майно, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Фесик І.А., до територіальної громади с. Ряшки в особі Сухополов`янської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО