Ухвала

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 204/78/20

провадження № 61-310ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою від його імені адвокатом Жорніченком Дмитром Валерійовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про відшкодування моральної шкоди, стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - ПрАТ «ВФ Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за надані телекомунікаційні послуги.

Позов мотивувало тим, що 06 серпня 2004 року між ПрАТ «ВФ Україна» (перейменоване з ПрАТ «МТС Україна», що є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв`язок») та ОСОБА_1 укладений договір про надання послуг мобільного зв`язку

№ 1.10977103/1786685.

11 травня 2018 року за номером телефону ОСОБА_1 підключено послугу міжнародного роумінгу та присвоєно йому особовий рахунок № НОМЕР_1 , який у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги), було змінено на

№ НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не оплатив надані йому послуги зв`язку, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 25 090,66 грн, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 25 090,66 грн.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПрАТ «ВФ Україна» про відшкодування моральної шкоди та стягнення штрафу, мотивуючи його тим, що протягом усього строку дії укладеного між ним та ПрАТ «ВФ «Україна» договору він своєчасно та в повному обсязі сплачував за надані оператором послуги, однак у серпні 2018 року він отримав смс-повідомлення про наявність заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 у розмірі

25 090,65 грн, та обмеження надання послуг мобільного зв`язку.

Посилаючись на те, що заборгованість нарахована йому помилково, оскільки послуга, за яку нарахована заборгованість, він особисто не замовляв, просив стягнути з ПрАТ «ВФ Україна» на його користь на відшкодування моральної шкоди 25 090,66 грн, а також на користь державного бюджету штраф у розмірі

25 090,66 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року в задоволенні позову ПрАТ «ВФ Україна» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ВФ Україна» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди

7 000,00 грн. у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу ПрАТ «ВФ Україна» задоволено, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ПрАТ «ВФ Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 25 090,66 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана від його імені адвокатом Жорніченком Д. В. на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, у якій заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявника.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову ПрАТ «ВФ «Україна» у даній справі становить 25 095,66 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00).

Ціна зустрічного позову ОСОБА_1 становить 50 191,32 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів заявника про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявника

Наявність фундаментального значення розгляду касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики, заявник обґрунтовує, зокрема, посиланням на неврахування висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 01 липня 2021 року у справі № 172/637/20.

Перевіряючи наведені заявником аргументи, Верховний Суд виходить з того, що питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики повинно мати одночасно і головне, і винятково актуальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю цього правового питання для держави та суспільства у цілому, тоді як зазначені заявником доводи зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, та як приклад неоднакового застосування норми права наводиться справа, у якій Верховний Суд зробив висновок за інших встановлених у справі обставин. Отже, формальне посилання у касаційній скарзі на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі з наведених підстав.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення для заявника, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має виняткове значення, саме по собі посилання на це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою від його імені адвокатом Жорніченком Дмитром Валерійовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня

2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про відшкодування моральної шкоди, стягнення штрафу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко