Ухвала

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 523/11147/20

провадження № 61-719ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року у складі судді Сувертак І. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Дришлюка А. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 42 262,12 грн.

Позов мотивував посилаючись на те, що з липня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають дочку ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2015 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 27 лютого 2015 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З грудня 2016 року він виплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 за домовленістю з її матір`ю, по 800,00 грн щомісяця. Однак у січні 2020 року йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження ВП №49896791 та наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 42 262,12 грн.

Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а також, що у нього на утриманні перебуває малолітній син, ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 та непрацездатна мати, він не отримує доходів оскільки не має роботи, позивач просив просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на 1/6 частину усіх видів доходу (заробітку) та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 42 262, 12 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Суворовського районного суду міста Одеси

від 09 квітня 2015 року, з 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на 1/6 частину усіх видів доходу (заробітку) до досягнення сином ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, а з 09 квітня 2025 року - 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

У задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про зменшення розміру аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року, у якій він просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі є вимоги про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на 1/6 частину усіх видів доходу (заробітку) та звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі

42 262, 12 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (620 250,00 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко