Справа № 459/3873/21
Провадження № 2/459/1206/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельникович М. В.

з участю секретаря Горощук А. О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав

У С Т А Н О В И В :

29.11.2021 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що 29.11.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Після одруження відповідач взяв прізвище ОСОБА_1 . За час спільного проживання у них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.06.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. 15.08.2013 року відповідач змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Син ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. З позовом про стягнення аліментів до відповідача позивачка не зверталася. З 2013 року позивачка проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 . Від даного шлюбу у позивачки з ОСОБА_8 народилося двоє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 18.10.2019 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_1 ». Відповідач напротязі десяти років до сина не приходив, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечував і не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. З сином відповідач не спілкується, не створює умов для отримання дитиною освіти. Були поодинокі випадки, коли мати відповідача передавала для ОСОБА_4 гроші і подарунки. ОСОБА_4 називає батьком теперішнього чоловіка позивачки. Відповідач повністю ухиляється від виховання сина ОСОБА_4 . Чоловік позивачки має намір усиновити ОСОБА_4 , оскільки піклується про нього з півторарічного віку. Тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 13.12.2021 року судом було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчий розгляд справи на 12.01.2022 року о 13:00 год.

12.01.2022 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки і піклування на 08.02.2022 року.

12.01.2022 року від відповідача надійшла заява про визнання ним позовним вимог в повному обсязі. Як зазначив відповідач в даній заяві, він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Представник третьої особи 08.02.2022 року подала суду витяг з рішення ВК ЧМР №14 від 28.01.2022 р. «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини». В судове засідання не з`являлася, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування, у якій вказала, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області від 28.01.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 08.02.2022 р. позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач підтримав подану ним заяву про визнання позовних вимог та зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 . Додатково зазначив, що таке рішення ним прийнято добровільно, без ніякого тиску та погроз, наслідки позбавлення батьківських прав він розуміє.

Вислухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 29.09.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 7). Згідно з даним свідоцтвом про народження, його батьками являються ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08.06.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Позивачці залишено шлюбне прізвище - ОСОБА_1 . (а. с. 6).

Як вбачається із копії свідоцтва про зміну імені, виданого Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серії НОМЕР_2 від 09.06.2017 року ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_3 (а. с. 8).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 18.10.2019 року, ОСОБА_1 18.10.2019 року вбачається, що позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_1 » (а. с. 11).

Як зазначила позивач в позовній заяві, із ОСОБА_8 вони проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2013 року. Від спільного проживання у позивачки та ОСОБА_8 народилося двоє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 9-10).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає із ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю відділу реєстрації Червоноградської міської ради №3576 від 05.11.2021 року на запит адвоката Кузнєцової Р.Ф. (а. с. 13).

Згідно з інформацією (листом), наданою Комунальним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Червоноградської міської ради Львівської області № 925 від 09.11.2021 року на профілактичні огляди та в разі необхідності, за медичною допомогою з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звертається мама - ОСОБА_1 (а.с. 15).

Згідно характеристики учня 6-А класу ЧНВК №10, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням учня займається мама, яка відвідує батьківські збори, спілкується з учителями, цікавиться навчальним процесом сина, реагує на зауваження класного керівника, з батьком ОСОБА_4 вчителі та класний керівник не знайомі (а.с. 17).

Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 14 від 28.01.2022 р. «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачаОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38-39).

Окрім цього, в судовому засіданні судом було встановлено, що матеріальний тягар утримання та виховання дитини повністю покладений на позивачку, відповідач цими питаннями тривало й умисно не переймається, лише зрідка може купити деякі речі, тому позивачка наполягає на позбавленні відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина та подав відповідну заяву про визнання позовних вимог (а. с. 31), яку підтвердив в судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Надаючи правову оцінку спору суд виходить з наступних правових норм.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази свідчать про те, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з ним чи отримання сином доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені обставини є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги інтереси дитини, визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Крім цього, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією № 24 від 29.11.2021 року. А решта суми судового збору необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 142, 206, 259, 264, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 150. 157, 164, 165, 180 -182 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) у користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) 50% сплаченого судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 09.02.2022 року.

Суддя: М. В. Мельникович