Ухвала

28 січня 2022 року

м. Київ

справа № 761/15874/19

провадження № 61-21386ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Карпенко Віктор Миколайович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у складі судді Волошина В. О. та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Кулікової С. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Прокуратури міста Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Прокуратури міста Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував посилаючись на те, що 03 березня 2012 року старшим слідчим слідчого відділу Оболонського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Авраменко О. Г. (далі - СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві) порушено кримінальну справу № 05-26181 за фактом умисного вбивства громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

19 березня 2012 року зазначену кримінальну справу прийнято до провадження слідчим відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві. (далі - слідчий відділ СУ ГУ МВС України в м. Києві).

20 березня 2012 року старшим слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабей Ю. В. порушено кримінальну справу відносно позивача за фактом умисного вбивства ОСОБА_2 , за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України. Порушену справу об`єднано в одне провадження з кримінальною справою №05-26181 та присвоєно загальний реєстраційний номер №05-26181.

Цього ж дня позивача було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України

Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабей Ю. В.

від 21 березня 2012 року позивачу було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 березня 2012 року у справі № 2601/7882/12 відносно обвинуваченого ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

У подальшому, постановою Голосіївського районного суду м. Києва

від 17 травня 2012 року у справі № 2601/11189/12 строк тримання під вартою позивачу продовжено до чотирьох місяців.

03 липня 2012 року постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Приймак М. С. дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з частини першої статті 115 КК України на пункт 6 частини другої статті 115 КК України.

Цього ж дня, позивачу пред`явлено обвинувачення за ознаками вчинення злочину, передбаченого пункт 6 частини другої статті 115 КК України та частиною першою статті 309 КК України.

09 липня 2012 року позивачу оголошено про закінчення досудового слідства.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2012 року кримінальну справу за обвинуваченням позивача призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Запобіжний захід (тримання під вартою) підсудному залишено без змін.

27 лютого 2014 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва кримінальну справу по обвинуваченню позивача, у вчиненні злочинів, передбачених пункт 6 частини другої статті 115 КК України та частиною першою статті 309 КК України, повернуто прокурору м. Києва для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід, обраний позивачу, змінено з тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області на заставу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 85 000,0 грн.

На виконання зазначеної ухвали суду на депозитний рахунок Оболонського районного суду м. Києва було внесено вказану судом суму застави.

28 квітня 2014 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі- ЄРДР) за № 003126, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 115 КК України та частиною першою статті 309 КК України та розпочато досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР, органом досудового розслідування жодних слідчих (розшукових) дій з позивачем не проводились, про підозру в даному кримінальному провадженні позивача не повідомляли.

Процесуальний керівник у вказаному кримінальному провадженні повідомив позивача, що відомості до ЄРДР про те, що позивач набув статусу підозрюваного до реєстру не вносились.

Однак, не зважаючи на вказане, застосовані під час розслідування кримінальної справи № 05-26181, заходи забезпечення кримінального провадження щодо позивача продовжують діяти, зокрема: арешти належного йому майна (квартири та транспортного засобу), а також запобіжний захід. Відповідно до довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серія 1АА №0465891 виданої для оформлення візи для виїзду за кордон, станом на 11 квітня 2018 року позивач вважається особою, якій 21 березня 2012 року СУ ГУ МВС в м. Києві пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 115 КК України та частиною першою статті 309 КК України.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до органу досудового розслідування з метою скасування арештів на належне йому майно та скасування запобіжного заходу.

У подальшому, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі № 756/13192/17 скасовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 85 000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року у справі № 756/12499/18 скасовано арешт, накладений постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабея Ю. В. від 20 березня 2012 року на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що у період часу з 20 березня 2012 року по 17 жовтня 2018 року. він незаконно був підданий кримінальному переслідуванню, а в період з 22 березня 2012 року по 27 лютого 2014 року утримувався під вартою, оскільки обвинуваченням його вина в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не доведена, позивач просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди 500 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Шевченківського районного сулу міста Києва від 20 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня

2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана від його імені адвокатом Карпенком В. М. на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 500 000,00 грн, яка станом на перше січня

2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (567 500,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Карпенко Віктор Миколайович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Прокуратури міста Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко