Справа № 462/8588/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львова в складі:

головуючого-судді: Кирилюка А.І.

при секретарі: Бондаренко А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,

в с т а н о в и в :

Позивач до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 42 483,33 грн заборгованості по заробітній платі, 8 932,11 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку та 2 100,25 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що з 01 лютого 1990 року вона працювала у Львівському казенному експериментальному підприємстві засобів пересування і протезування та 28 вересня 2021 року була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, згідно із ст.38 КЗпП України. У відповідача перед нею виникла заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 42 483,33 грн. Оскільки при звільненні не було проведено розрахунку вважає, що вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, а тому, в зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику /повідомлення/ сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, не зважаючи на те, що останньому надавався достатній час для подання такого, а тому згідно із ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.12, 81 ЦПК України убачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом..

Основним Законом України, статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Згідно із ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дотримання відповідачем вимог трудового законодавства щодо виплати заробітної плати та проведенні розрахунку всіх сум при звільненні.

Позивач з 01 лютого 1990 року працювала у Львівському казенному експериментальному підприємстві засобів пересування і протезування та 28 вересня 2021 року була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, згідно із ст.38 КЗпП України, що стверджується копією трудової книжки, наявної в матеріалах справи. /а.с.15-18/

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи довідки про заборгованість перед працівниками від 11.10.2021 року №370, ОСОБА_1 не виплачено заробітної плати за період з березня 2020 року по вересень 2021 року в розмірі 42 483,33 грн /а.с.21/.

Відтак, судом встановлено, що відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати у нарахованому розмірі, а тому позовна вимога про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі є підставною.

Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Як вбачається із роз`яснень даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець недоведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.

Таким чином, і позовна вимога про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є обґрунтованою, а відтак, на користь позивача слід стягнути середній заробіток, який підлягає виплаті за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 29 вересня 2021 року по 15 листопада 2021 року, що становить 8 932,11 гривень /середньоденна заробітна плата - 270,67 грн х 33 робочих дні/, згідно з розрахунку наданого позивачем, який не спростований відповідачем.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно із п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку сума компенсації втрати частини основної заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати станом на 15 листопада 2021 року, за період з березня 2020 року по вересень 2021 року становить 2 100,25 грн.

Суд приймає наданий позивачем розрахунок як вірний, оскільки такий відповідає вимогам Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування зробленого позивачем розрахунку, а також не подано власного контррозрахунку.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на своєчасний належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 2 100,25 грн.

Крім цього, згідно із ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Зі змісту ст.137 ЦПК України убачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно долучених до матеріалів справи договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 02.11.2021 року, акта виконаних робіт до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 02.11.2021 року, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та квитанції до прибуткового касового ордеру №12 про сплату коштів від 22.12.2021 року, позивач ОСОБА_1 уклала з адвокатом Яцюк Х.В. договір про надання правової допомоги та здійснила оплату у розмірі 3000,00 грн, а відтак, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 гривень судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 42 483,33 гривень невиплаченої заробітної плати, 8 932,11 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку та 2 100,25 гривень компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь ОСОБА_1 908 гривень сплаченого судового збору при поданні позову до суду та 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на користь держави 908 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 /

Відповідач: Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування /ЄДРПОУ - 03187714, місцезнаходження: м. Львів, вул. Рудненська, 10/

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.