ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6218/19

Провадження № 22-ц/4820/330/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю : представника позивача, відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/6218/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Гуменецької сільської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом та просила ухвалити рішення, яким визначити для неї додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нігин Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Нігин Кам`янець-Подільського району померла її мати ОСОБА_5 . Після смерті матері відкрилася спадщина, спадковим майном є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуменецької сільської ради. Мати розпорядитись вказаною земельною ділянкою, не могла, оскільки в державі існує мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення, у зв`язку із чим склала заповіт на її, позивачки, ім`я, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району.

ОСОБА_3 вказувала, що є громадянкою Туркменістану, на території якого вона проживає, хоча народилась і проживала раніше в Україні. Про існування заповіту їй стало відомо 16.09.2019 року, коли вона змогла отримати його дублікат у Гуменецькій сільській раді. З приводу оформлення спадщини за заповітом звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Однак позивачка вказувала, що строк пропустила із поважних причин, оскільки не знала про заповіт, складений на її ім`я, крім того є громадянкою Туркменістану, де постійно проживає і їй не було відомо про існування земельної ділянки, яка належала її померлій матері на праві власності. Як тільки вона отримала усну інформацію про наявність земельної ділянки та складеного на її ім`я заповіту, одразу звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини, який і повідомив, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та порадив звернутись до суду. З вказаних підстав ОСОБА_3 просила суд задоволити її позовні вимоги та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.10.2019 року залучено до справи третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2020 року замінено третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на співвідповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_3 не погодилася із вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вказує, що висновки суду є хибними, оскільки дійсно нею пропущено строк звернення до суду з поважних причин. На думку апелянтки, суд не врахував, що вона є громадянкою Туркменістану, на території якого проживає більше 30 років. Про те, що мати померла вона володіла інформацією, однак вимоги українського законодавства їй не були відомі, зокрема, не було відомо про необхідність подати заяву до нотаріуса для прийняття спадщини.

При цьому, зауважує, що і сам нотаріус, всупереч Закону України «Про нотаріат», п.п. 2.2 та 3.2 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5 не вчинив дій щодо повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини. Необхідність нотаріусом вчиняти дії для повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини та здійснити виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення закріплена в правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017р. по справі № 6-496цс17.

Крім того, вказує, що не володіла інформацією щодо наявності майна, відмінного від будинку, тому і не припускала, що потрібно звернутися до нотаріуса, в тому числі, як вказав представник відповідачів, до нотаріуса на території Туркменістану.

Судом не враховано, що на час відкриття спадщини позивач не проживала із спадкоємцем і про наявність заповіту дізналася поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

На думку ОСОБА_3 факт її постійного місця проживання за кордоном є окремою правовою підставою, за якою суд може визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки ця обставина є непереборною силою, яка перешкоджала вчасно звернутися до нотаріуса. Так само, як і її необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року по справі № 629/1886/18 та постанові від 26.06.2019р. №565/1145/17, які не були враховані судом при розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_6 , а ОСОБА_6 був сином ОСОБА_5

20 січня 2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Нігинської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за № 06, яким на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, згідно з яким усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належити на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 .

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_6 та відповідно онуками ОСОБА_5

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після його смерті у встановленому порядку прийняли його діти як спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадщину після її смерті прийняли за правом представлення як спадкоємці першої черги за законом її онуки ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , місце проживання яких на час смерті спадкодавця було зареєстровано разом з ОСОБА_5 та які подали нотаріусу відповідні заяви про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гуменецької сільської ради.

Позивач ОСОБА_3 на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 з нею постійно не проживала та заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, нотаріусу не подала.

Лише у вересні 2019 року позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , однак листом приватного нотаріуса Саварчука В.М. від 15.09.2019 року № 200/01-16 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Крім того договором про поділ спадкового майна від 30.10.2019 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 розподілено спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , за яким у спадщину до ОСОБА_7 переходить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1661 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у спадщину до ОСОБА_2 переходить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,3206 га, що знаходиться: Нігинська сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, у спадщину до ОСОБА_4 переходить ј частка земельної частки земельної ділянки, що перебуває у колективній власності спілки селян «Нігинська» с.Нігин Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до норм ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За нормами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

В даній цивільній справі встановлено, що позивач знала про відкриття спадщини і, як спадкоємець за законом першої черги, яка на час смерті спадкодавця не проживала з ним, для прийняття спадщини мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог частини першої статті 1270 ЦК України, однак цього протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не зробила.

За таких обставин колегія суддів вважає, що обставини, на які посилалася ОСОБА_3 як на підставу своїх позовних вимог, а саме необізнаність про наявність на її ім`я заповіту спадкодавця ОСОБА_5 , не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не була позбавлена можливості з`ясувати зміст заповіту матері у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви, у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, про прийняття спадщини, оскільки вона є дочкою спадкодавця ОСОБА_5 , їй було відомо про смерть матері та про наявність спадкового майна після її смерті, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері, для підтвердження наміру прийняти спадщину в силу положень статей 1269, 1270 ЦК України мала б звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавці, проте у шестимісячний строк до нотаріуса із такою заявою не зверталась.

Обізнаність позивача про наявність заповіту лише в 2019 році не змінює, передбачений статтею 1261 ЦК України, загальний порядок спадкування за законом.

Інших причин щодо пропуску строку для прийняття спадщини позивач не навела.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду по справах № 711/5488/18 від 12 грудня 2019 року, № 645/5049/17 від 07 серпня 2019 року, № 453/1115/18 від 07 квітня 2021 року.

При цьому колегія суддів враховує, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 сплинув 29 травня 2009 року, а до суду позивач звернулась у вересні 2019 року, тобто зі спливом 10 років.

За таких обставин висновок суду про відмову в позові за безпідставністю позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, про наявність підстав для задоволення позову через необізнаність позивачки про наявність заповіту слід відхилити з мотивів, зазначених в мотивувальній частині постанови.

З цих же підстав суд відхиляє доводи апелянта про її необізнаність про наявність спадкового майна у вигляді земельної ділянки і не вчинення нотаріусом дій щодо повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини.

Також необґрунтованими є посилання апелянта на поважність пропуску строку для прийняття спадщини через постійне місце проживання за межами України в Республіці Туркменістан.

Як встановлено судом, позивачу достеменно було відомо про смерть спадкодавця і вона могла в будь-який спосіб (поштою, листом, особисто прибути в Україну тощо) подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини. Тобто проживання за межами України не є об`єктивними та непереборними труднощами для подання відповідної заяви.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова