УХВАЛА

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 369/5186/18

провадження № 61-326ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Васеда» на рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васеда» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Васеда» у якому просила стягнути з ТОВ «Васеда» на її користь: витрати, понесені у ТОВ «Васеда», внаслідок неправильного лікування - 1 526 грн.; витрати, понесені в ТОВ «ІСІДА-IUF», на повторне обстеження - 2 575 грн.; витрати за оперування в Київській міській клінічній лікарні № 6 - 2 013 грн 17 коп.; витрати на придбання пального - 813 грн 30 коп.; компенсацію за придбання сумішей для штучного вигодовування дитини - 86 104 грн 34 коп.; подальше лікування та відновлення у естетичного хірурга - 400 у.о., що станом на 02 лютого 2018 року становить 11 147 грн 78 коп.; на відшкодування моральної шкоди, завдану їй, - 150 000 грн.; на відшкодування моральної шкоди, завданої її дитині, - 150 000 грн.; понесені судові витрати

Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Васеда» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 5 347,22 грн та на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

06 січня 2021 року ТОВ «Васеда» направило до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.

Ціна позову заявлена позивачем у розмірі 404 179,59 грн, тобто не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481х250=620250).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною, враховуючи те, що спір є незначної складності, а ціна предмету спору у даній справі не перевищує встановленої законодавством межі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Проте, таких доводів касаційна скарга не містить, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За правилами частин третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, зокрема, судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

1. касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

2. особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

3. справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

4. суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки ТОВ «Васеда» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 393, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Васеда» на рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васеда» про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук