печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Зінченко М.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Муханова А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про зміну порядку щодо участі батька у вихованні малолітнього сина,

установив:

31.03.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , посилаючись на те, що протягом 2008 р.-24.07.2012 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2012 р. за їх згодою дитина проживає разом з матір`ю. 01.06.2013 р. він уклав шлюб з ОСОБА_6 , від якого народились: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 р. встановлено наступний спосіб участі батька у спілкуванні з сином без присутності матері у визначеному ним місці: кожного тижня щовівторка та щочетверга з 16:00 год. до 20:00 год.; кожного місяця І та ІІІ суботи та ІІ та ІV неділі з 10:00 год. до 20:00 год.; влітку один місяць, а взимку два тижні на відпочинок, але рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 р. було встановлено інший спосіб участі у спілкуванні з сином без присутності матері у визначеному батьком місці за графіком: кожного тижня щовівторка та щочетверга з 16:00 год. до 20:00 год.; кожного місяця І та ІІІ суботи та ІІ та ІV неділі з 10:00 год. до 20:00 год. Він всебічно та відповідально виконує свої обов`язки батька стосовно утримання та виховання сина, у тому числі на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 р. З дати прийняття рішення пройшло шість років, оскільки дитина дорослішає, у неї виникла потреба більше часу проводити з батьком, спілкуватися, відпочивати, переймати життєвий досвід. Він має можливості та бажання забезпечити дитині повноцінний відпочинок та оздоровлення, в тому числі шляхом організації поїздок за кордон. У зв`язку з тим, що згоди між ним та відповідачем щодо збільшення часу для перебування із сином досягти неможливо, просить постановити рішення, яким змінити існуючий порядок щодо участь батька у вихованні малолітнього сина та визначити його участь, як батька, у вихованні дитини у формі спілкування з сином за рахунок батька і без присутності матері ОСОБА_3 , а саме: щовівторка з 16:00 год. до 21:00 год. спілкуватися з дитиною у місці за домовленістю батька з дитиною; у вихідні дні з 16:00 год. п`ятниці до 21:00 год. суботи спілкуватися та відпочивати з дитиною у місці за домовленість батька з дитиною; щороку під час літніх канікул влітку - один місяць (тридцять один день) та щороку під час зимових канікул взимку - протягом двох тижнів (чотирнадцять днів) для спільного відпочинку батька з дитиною у місці на розсуд батька, а у разі поїздки за кордон - за погодженням з матір`ю; у святкові дні: Різдво Христове (католицьке, православне), Великдень, Трійця, День захисника України з 09:00 год. до 21:00 год. спілкуватися та відпочивати з дитиною у місці за домовленістю батька з дитиною; 16 січня та 03 лютого з 16:00 год. до 21:00 год. для святкування разом з родиною ОСОБА_1 дня народження його дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 05 квітня з 16:00 год. до 21:00 год. для святкування разом з родиною ОСОБА_1 дня його народження - у місці, встановленому батьком.

Ухвалою суду від 20.04.2020 р. відкрито провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідач наголошує на тому, що не чинить будь-яких перешкод в участі батька у спілкуванні та виконанні сина за чинним графіком.

Третьою особою: Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації пояснення щодо позову або відзиву не подано.

Ухвалою суду від 22.11.2021 р. закрито підготовче провадження у справі.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не бажає змінювати встановлений графік побачень із батьком, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 . Вказана обставина підтверджується наданим суду Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.02.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Встановлено, що протягом травня 2013 р.-жовтня 2014 р. в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 757/11057/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про усуненні перешкод у участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 р. позов задоволено частково, усунуто ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено наступний спосіб участі батька у спілкуванні з сином без присутності матері ОСОБА_3 у визначеному ним місці: кожного тижня щовівторка та щочетверга з 16:00 год. до 20:00 год.; кожного місяці І та ІІІ суботи таІІ та ІV неділі з 10:00 год. до 20:00 год.; влітку один місяць, взимку два тижні на відпочинок. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 р., що набрало законної сили, рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 р. в частині спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влітку один місяць та взимку протягом двох тижнів скасовано та постановлено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовним вимог відмовлено; в решті рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2014 р. залишено без змін. При прийняті рішення суд вважав встановленим, що шлюб між батьками малолітньої дитини розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва у 2012 р., що дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_3

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із зазначеними вимогами про зміну порядку щодо участі у вихованні малолітнього сина, свої вимоги обґрунтовує статтями 19, 141, 142, 157, 159 СК України та тим, що за змістом рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 р. у справі № 757/11057/13-ц, яким встановлено спосіб участі батька у спілкуванні з сином, він не позбавлений права згодом, коли дитина стане більш дорослою, звернутися до служби у справах дітей про визначення часу для проведення його з сином літнього чи зимового відпочинку.

За приписами частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, разом з тим рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей не є предметом ї основної турботи.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., установлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на спілкування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За правовим висновком Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1945цс17 в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

При вирішенні будь-якого спору щодо дітей необхідно враховувати, що у Декларації прав дитини, що прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, було розлучена зі своєю матір`ю (принцип 6).

Згідно статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно частин першої, другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. К окремих випадках, якщо це викликано інтересам дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Втім, як слідує зі змісту позовної заяви та доказів, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог, необхідність задоволення своїх вимог він обґрунтовує не обставинами та фактами, які в силу приписів статті 159 СК України мають першочергове значення при вирішенні спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, а сумлінним, на його думку, виконанням батьківських обов`язків, забезпеченням, на його думку, сина турботою про культурний розвиток сина, його бажанням та можливостями забезпечити сину повноцінний відпочинок, в тому числі і шляхом поїздок за кордон, недостатністю часу, що встановлений рішенням суду для участі у спілкуванні із сином, внаслідок чого нібито батько і син позбавленні повноцінно проводити відпочинок разом, що, на його думку, шкодить інтересам дитини, а також його матеріальним забезпеченням (рівнем доходів, наявності автомобіля та житла). Наведені аргументи і докази ОСОБА_1 переважно зводяться до підтвердження придбання певних товарів та послуг протягом певного періоду. Зміст наданих суду квитанцій, товарних чеків, квитків тощо не надає змогу дійти однозначного висновку та ідентифікувати такі товари та/або послуги, як товари та/або послуги, що придбавалися саме ОСОБА_1 саме для ОСОБА_5 . Судом не можуть бути враховані квитки, угоди, що підтверджують придбання ОСОБА_1 туристичних послуг, оскільки такі свідчать лише про факт надання ОСОБА_1 цих послуг. Посилання позивача на власну матеріальну забезпеченість суд не приймає до уваги, виходячи з рівня доходів позивача (довідка про доходи), враховуючи, що несе витрати на утримання трьох дітей, в тому числі сплачує аліменти, несе витрати на утримання квартир та автомобіля, отже рівень його доходів та мінімальних витрат не дозволяє стверджувати про матеріальну забезпеченість ОСОБА_1 .

Згідно статті 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження його доводів про необхідність встановлення іншого способу участі батька у вихованні сина ніж той, що встановлений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 р. у справі № 757/11057/13-ц, наявне тільки бажання більше проводити часу із сином, втім права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. У першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, входячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Щодо посилання ОСОБА_1 у позовній заяві, у судовому засіданні на зміст означеного рішення, то апеляційна інстанція, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині, зазначила, що апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що їх спільному з позивачем сину лише чотири роки, його психіка ще дуже нестабільна, що позивач мешкає з іншою жінкою і тривале перебування в іншій сім`ї під час літнього та зимового відпочинку без матері у такому малому віці може негативно вплинути на дитину. Колегія суддів погоджується із доводами апелянта в цій частині, оскільки дитина має малий вік, потребує догляду за ним, реагує на зміни в оточуючій його обстановці, зміні в побуті. Тому, виходячи із інтересів малолітньої дитини, яка, на думку колегії суддів, не може бути такий тривалий час відірвана від матері, прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині участі батька у спілкуванні з сином без присутності матері ОСОБА_3 у визначеному ним місці влітку один місяць, а взимку два тижні на відпочинок повинно бути скасовано та в цій частині постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Ця обставина не позбавляє позивача згодом, коли дитина стане більш дорослою, звернутися до Служби у справах дітей про визначення часу для проведення його з сином літнього чи зимового відпочинку. На думку колегії суддів скасування рішення суду в цій частині не порушує права батька дитини, а рішення про відмову у задоволенні вимог про тривалий літній та зимовий відпочинок батька з дитиною без присутності матері постановлене виходячи із інтересів малолітньої дитини. Отже, ухвалюючи рішення у справі, та, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині, судова колегія виходила із інтересів дитини, потреби материнського догляду за нею, можливого негативного впливу інших членів сім`ї ОСОБА_1 на дитину тощо, врахувала ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення у вирішенні спору.

Між тим і у даній справі суд при ухвалені рішення на перше місце має поставити якнайкращі інтереси ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, що не порушує інтереси дитини. Суд звертає увагу, що правовий статус ОСОБА_5 з моменту набуття законної сили рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 р. у справі № 757/11057/13-ц в розумінні статті 6 СК України не змінився, він є малолітньою дитиною, звертає увагу, що ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення у вирішенні спору, не змінилися.

Отже суд при прийнятті рішення у даній справі враховує думку малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і приділяє їй належну увагу, оскільки згідно статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 р., ратифікована Законом № 69-V від 03.08.2006 р., під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловити її думки і приділяє їм належну увагу, враховує те, що сторони дотримуються встановленого судом порядку спілкування батька з сином, враховує, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, враховує те, що у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, а тільки потім права батьків, вважає в задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну порядку щодо участі батька у вихованні малолітнього сина слід відмовити; така відмова не порушує права батька дитини.

Щодо наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини № 103/9020/41/3 від 03.11.2021 р. (протокол засідання Комісії № 23 від 27.10.2021 р.), то суд звертає увагу на наступне.

Статтею 19 СК України, що регулює питання участі органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитиниобов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже висновок органу опіки та піклування є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для осіб, яких він стосується, при цьому правові наслідки для сторін виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі, і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір.

Суд не приймає до уваги надані у судовому засіданні покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , які зводились до того, якою господинею є ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 352, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про зміну порядку щодо участі батька у вихованні малолітнього сина - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, м. Київ, Харківське шосе, 4-А, ).

Повне судове рішення складено 04.02.2022 р.

Суддя Волкова С.Я.