справа № 462/8186/21
УХВАЛА

08 лютого 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 39841,96 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 51652,98 грн.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д. від 02.12.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Так, суддя, після відкриття провадження у справі, вивчаючи матеріали справи, виявив, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, зокрема:

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Крім того, згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019р. у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Отже, відповідно до Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій на вирішення суду поставлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач не звільнений.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви складає відповідно 992,40 грн. і 12405,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481 гривень.

Відтак, за пред`явлення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачу слід сплатити судовий збір, розмір якого не може бути меншим 992,40 грн.

Однак, позивачем не надано доказів сплати ним судового збору за подання даної позовної заяви в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час час затримки розрахунку, в зв`язку з чим позивачу необхідно сплатити судовий збір за вказану вимогу та надати суду відповідні докази.

Згідно ч.11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків позовної заяви.

У разі невиконання позивачем у призначений строк вимог закону, зазначених в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною й буде повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 187 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку - залишити без руху.

Запропонувати позивачу, протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки позову.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У разі невиконання позивачем у призначений строк вимог закону, зазначених в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною й буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Іванюк І.Д.