Справа № 404/1306/21
Номер провадження 2-др/404/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ДОДАТКОВЕ

10 лютого 2022 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Московенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Рогульченко І.А., про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі № 404/1306/21, номер провадження 2/404/428/21 за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (місцезнаходження: 25009, місто Кропивницький, вулиця Комарова, будинок № 1; ), про визнання незаконним та скасування наказу про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 , до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», про визнання незаконним та скасування наказу про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни, задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни». Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (а.с.87-90).

Представником позивача ОСОБА_1 , адвоката Рогульченко І.А. подано заяву (вх. № 1035 від 12.01.2022 року) про ухвалення додаткового рішення суду по вищевказаній цивільній справі щодо стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за складання позовної заяви в розмірі 2000,00 грн. (а.с.92-93).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 січня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Рогульченко І.А., про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі № 404/1306/21, номер провадження 2/404/428/21 призначено до розгялду в судове засідання (а.с.95).

Через канцелярію суду відповідачем подано пояснення (вх. № 3083 від 26.01.2022 року) щодо ухвалення додаткового рішення по вищевказаній справі, в яких останній зазначає що, про існування заяви про стягнення додаткових витрат відповідач дізнався після отримання засобами електронної пошти ухвали суду. Жодного клопотання про стягнення додаткових витрат, жодного доказу понесення таких витрат позивачем відповідач не отримував. Зазначив, що суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Окрім того, заява про стягнення додаткових витрат відповідачем отримана не була. Жодної заяви щодо збільшення розміру судових витрат позивач не надавала. Позивачу було достеменно відомо час проведення судового засідання, на якому було ухвалено рішення суду, про щодо свідчить рішення суду. Так, на аркуші 2 рішення суду зазначено, що в позивач надала до суду заяву вх. № 45202 від 17.02.2021 року, про розгляд справи за їх відсутності судовому засіданні, призначеному на 20.12.2021 року, позовні вимоги позивач підтримала та просила задовольнити (а.с. 84). Жодної заяви щодо збільшення розміру судових витрати позивач суду не надала. Докази їх понесення стороні не направляла. Вважає, що докази понесених судових витрат не були завчасно надані відповідачу, оскільки заява про стягнення додаткових витрат подана після закінчення встановленого законодавством строку. В заяві, наданої суду 17.12.2021 року позивачем не зазначено про збільшення витрат на професійну правничу допомогу, а тому просить відмовити в задоволенні заяви (а.с.99-101).

Позивач в судове засідання в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання, повідомлена належним чином (а.с. 98), причини неявки суду не відомі, заяв та клопопотань до суду не подавала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належними чином, (а.с. 102), причини неявки суду не відомі, заяв та клопопотань до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив таке.

Із матеріалів справи вбачається, що судом розглядались вимоги ОСОБА_1 , зокрема про визнання незаконним та скасування наказу про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни.

За результатами розгляду вищевказаної позовної вимоги, ухвалено рішення щодо їх задоволення, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 20 від 12.01.2021 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни». Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Вищевказаним рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача зокрема витрати професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

При цьому, при винесенні рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 грудня 2021 року не вирішено питання щодо стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. за складання позовної заяви.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем додавався договір про надання професійної правничої допомоги від 22.02.2021 року (а.с. 41), на підставі якого ОСОБА_1 надана професійна правнича допомога зокрема по складанню позовної заяви про визнання незаконним та скасування наказу про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни на суму 2000,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 22.02.2021 року за № 26 (а.с.42). Позивач зазначені витрати сплатила, що підтверджується квитанцією до прибуткового кассового ордера № 22 від 22.02.2021 року (а.с.43). Однак під час ухвалення рішення та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не була врахована вищевказана сумма у 2000,00 грн. за виконання робіт згідно акта від 22.02.2021 року.

Доводи відповідача судом не приймаються, так як позивачвем заявлені не додаткові витрати на правничу допомогу, а витрати, які були заявлені та подані позивачем разом з позовною заявою та не враховані судом під час вирішення справи.

Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

У відповідності до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України .

Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В Додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на те, що Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» не зверталось до суду із клопотанням про зменшення розмір витрат на правничу допомогу, враховуючи задоволення позову, та те, що при винесенні рішення суду від 20 грудня 2021 року судом не вирішено питання про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтею 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (місцезнаходження: 25009, місто Кропивницький, вулиця Комарова, будинок № 1; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст додаткового рішення суду складено 10.02.2022 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда