Справа № 496/4523/21
Провадження № 2-о/496/66/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Стрілець Ж.М.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка Одеської області матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївська міська територіальна громада Одеського району Одеської області про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з вказаною заявою.

Своїми вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,94га, що розташована на території Майорівської сільської ради, ділянка № НОМЕР_1 та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, її мати ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка та її батька фактично прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав, ІНФОРМАЦІЯ_2 мати заявниці ОСОБА_3 померла. З метою прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріусу Біляївського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але їй було направлено лист роз`яснення, з якого вбачається що її не може бути видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав, в зв`язку з тим, що нею пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини та не встановлено факт фактичного проживання разом по день смерті батьків, з метою встановлення факту родинних відносив, вона звернулася до суду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, згідно зі статтею 293, частиною другою статті 315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

При відкритті провадження, ухвалою суду від 06.10.2021 року, судом було витребувано спадкові справи заведені після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . При дослідженні витребуваних спадкових справ, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області актова запис №7, батьками вказані - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, судом встановлено, що існує можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви, а саме - ОСОБА_4 , а тому справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право. За наявності спору про право, захист порушеного права має відбуватись в порядку позовного провадження.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.12.2019 року справа № №755/16776/17, провадження № 61-1536св19 встановлено, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Керуючись ст. ст.258,259,260,268, 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), заінтересована особа: Біляївська міська територіальна громада Одеського району Одеської області (адреса: 67602, Одеська область, м. Біляївка, проспект Незалежності, буд. 9) про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право на звернення з вимогами про вирішення спору до суду у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.01.2022 року.

Суддя В.М. Буран