КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-216/2010
Провадження № 2-і/552/1/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі-Сороці Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

21.01.2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. В заяві вказував на те, що у провадженні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-216, виданий 1.08.2010 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь опікуна ОСОБА_3 щомісячно, завданою втратою годувальника - смертю матері ОСОБА_4 в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць, починаючи з дати смерті, а саме з 16.09.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 07.05.2021 року за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Черненко І.В. було задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості за вищевказаним виконавчим листом. На даний час ним заборгованість погашена. В зв`язку з чим просив суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлено ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.05.2021 року у справі №2-216/2010 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань за виконавчим документом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, попередньо надав клопотання про розгляд заяви за його відсутності, заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Київський відділ державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання свого представника не направив, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. При розгляді заяви покладаються на розсуд суду.

Враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши та дослідивши матеріали заяви та справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.05.2021 року у справі № 2-216/2010 судом тимчасово обмежено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України до погашення ним заборгованості за виконавчим документом.

Крім того, судом встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебувало виконавче провадження, а саме: ВП №38848291 відкрите на виконання виконавчого листа 2-216, виданого 11.08.2010 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь опікуна ОСОБА_3 щомісячно, завданою втратою годувальника - смертю матері ОСОБА_4 в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць починаючи з дати смерті, а саме з 16.09.2008 року до досягнення дитиною повноліття.

21.02.2022 року постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Черненко І.В. повернено вищевказаний виконавчий документ стягувачу в зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати періодичних платежів №6128 від 26.01.2022 року виданого Київським відділом державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вбачається, що заборгованість по вищевказаному виконавчому провадження станом на 20.01.2022 року відсутня.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання-до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.1 1.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по- перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК Українисуд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Таким чином, суд вважає, що залишення тимчасових обмежень, які були встановлені відносно ОСОБА_1 при виконанні виконавчого провадження, є таким, що порушують основоположні права і свободи громадянина України. Тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке встановлено ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 травня 2021 року у справі №2-216/2010 провадження 6/552/79/21.

Після набрання ухвалою законної сили, направити її на виконання до Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний термін з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2022 року.

Головуючий Турченко Т.В.