Справа № 472/843/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Скрипник О.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, спрощеному позовному проваджені, в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру (способу) стягнення аліментів шляхом стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В :

05 листопада 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру (способу) стягнення аліментів шляхом стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.01.2019 року позивач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього рішення відповідач отримала виконавчий лист № 472/1026/18 від 05.02.2019 р., на підставі якого постановою від 26.05.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62180218 та на 19.10.2021 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 3 783,62 грн. Вказаний розрахунок головного державного виконавця Веселинівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. щодо заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на 19.10.2021 року у виконавчому провадженні № 62180218 суперечить обставинам справи, оскільки позивачем 20.10.2021 року сплачено аліменти за жовтень 2021 року в розмірі 4100,00 грн. та 27.10.2021 року заборгованість за аліментами за 2021 рік в розмірі 1300,00 грн. та свідчить про відсутність у ОСОБА_2 станом на 01.11.2021 року будь якої заборгованості з аліментів. Крім того розмір аліментів державним виконавцем розраховується з середньої заробітної плати працівника по Вознесенському районі Миколаївської області, яка на 2021 рік становить 16315,00 грн. і складає 4078,75 грн.

В період з 16.08.2021 року по 28.09.2021 року позивач перебував на заробітках за кордоном і саме із зароблених коштів та за допомогою своєї матері ОСОБА_5 , тобто з її накопичень, з отримуваної пенсії, він мав можливість сплачувати зазначені аліменти, але на даний час не працює, будь- якого доходу ні в 2020 році, ні в 2021 році не мав, а також з 03.11.2021 року перебуває на обліку в Веселинівській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості як безробітний і буде отримувати не більше 1000 грн. щомісячно, але ще жодної виплати до цього часу не отримав. Крім того він має проблеми зі здоров`ям, а саме в період з 25.01.2021 року по 05.02.2021 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Веселинівська ЦРЛ» Веселинівської селищної ради з діагнозом: стенокардія напруження ІІІ ФК, НК І ст. ІІ Б; в період з 11.10.2021 року по 19.10.2021 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів; в період з 20.10.2021 року по 29.10.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Веселинівська районна лікарня» Веселинівської селищної ради з діагнозом: ІХС: стенокардія напруги ІІ-ІІІ фк. дифузний кардіосклероз, формування початкового стенозу клапана легеневої артерії, артеріальна гіпертензія ІІ ст. І ступ. СН-ІІ-ІІА, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.10.2021 року, відповідно до якої у позивача: знижена працездатність, рекомендовано в плановому порядку проведення оперативного втручання коронарографія, рекомендовано стаціонарне лікування від 2 разів на рік, санаторне оздоровлення в санаторії кардіологічного профілю та вживання медикаментів, що потребує значних матеріальних витрат і свідчить про погіршення стану здоров`я.

В зв`язку з цим представник позивача просить змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.01.2019 року у справі № 472/1026/18, що був визначений в розмірі ј (однієї чверті) частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, а саме стягувати з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1050,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

03 грудня 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання зазначила, що позивач ОСОБА_2 протягом 2020-2021 років намагається змінити спосіб стягнення аліментів на утримання їхньої малолітньої дитини, хоча у січні 2019 року повністю визнавав її вимоги щодо розміру аліментів. Позивач наводить доводи щодо заборгованості за аліментами та їх сплату, хоча дані обставини ніякого відношення до предмета заявленого ним спору не мають та не є підставою для зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення. Станом на 01.11.2021 року відповідно до розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем, відомо, що заборгованість по аліментам відсутня, а навіть наявна переплата на суму 37,51 грн. Загалом по аліментам у 2021 році позивачем було сплачено 52377,09 грн. Наявні у позивача діагнози, які йому були встановлені у січні лютому 2021 року, вже були предметом розгляду у суді та є відповідне рішення суду від 01.06.2021 року у справі № 472/150/21 за аналогічними обставинами. Позивач не перебуває на диспансерному обліку в лікарні, це захворювання не є хронічним та він не потребує пожиттєвого лікування. Рекомендації лікарів щодо уникнення фізичної праці, санаторного лікування, проведення планового оперативного втручання, стаціонарного лікування не менш 2 разів на рік, на яких наполягає позивач, не є свідченням погіршення його матеріального стану та не може бути підставою для несплати його дитині аліментів, адже ці витрати позивач ще не поніс. Припущення щодо ймовірних витрат на можливе лікування в майбутньому не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх суттєвого зменшення. Посилання позивача на те, що він офіційно не працює та не перебуває на обліку у Веселинівській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості, де має отримувати не більше 1000 гривень щомісячно, ніяким чином не може впливати на розмір щомісячного грошового утримання малолітньої дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Основна мета безробітного, який реєструється у центрі зайнятості офіційне працевлаштування, а не тільки тимчасове отримання допомоги по безробіттю, як зазначає це позивач. Сплата аліментів у твердій грошовій сумі 1050,00 гривень взагалі не наддасть йому змоги утримувати свій будинок, матір інваліда 2 групи, а також нести додаткові витрати на лікування, оскільки допомога по безробіттю, за його ж поясненнями складає лише 1000 гривень. Тобто, ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами того факту, що його матеріальний стан змінився погіршився. Також просить суд врахувати при вирішенні цієї справи те, що мінімальні аліменти не забезпечать фізичний та духовний розвиток дитини, яка часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. До того ж, відповідно до ст. 192 СК України, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з цього, ОСОБА_2 обрано невірний спосіб захисту його цивільних прав, оскільки право вимоги зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду, може бути змінено лише за її позовом, як одержувача цих аліментів. Вважає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну його матеріального стану з часу початку стягнення з нього аліментних платежів, а також факту погіршення стану здоров`я, що потребує додаткових витрат на постійне чи періодичне лікування. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю, а також просить стягнути з позивача на її користь 1000 грн. судових витрат, а саме на правничу допомогу адвоката .

14 грудня 2021 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позивач дійсно протягом 2021 року за рахунок, раніше отриманих за кордоном заробітків та накопичень своєї матері ОСОБА_5 мав можливість погасити заборгованість з аліментів та сплачувати вказані аліменти, розмір яких встановлено, виходячи з середньої заробітної плати працівника по Вознесенському районі Миколаївської області, яка на 2021 р. становить 16 315,00 грн. і складає 4078,75 грн. У даному випадку, має місце погіршення стану здоров`я позивача, і як наслідок: втрата роботи, так як позивач в 2021 році перебував за кордоном лише 1 (один) місяць з серпня по вересень (не зміг працювати за станом здоров`я і змушений був повернутися додому), а отже наявна зміна його матеріального стану, що і є підставою для застосування положень ч. 1 ст. 192 СК України. Посилання відповідача на відсутність у позивача хронічного захворювання, не перебування його на диспансерному обліку з посиланням на справу № 472/150/21 позбавлено будь-якого сенсу, так як на час розгляду зазначеної справи у позивача мало місце початок погіршення стану здоров`я і мало місце одноразове перебування на лікуванні. На даний час захворювання позивача має постійний, стійкий характер, він має серйозні проблеми зі здоров`ям, і його перебування на лікарняному має регулярний характер. Вважає, що як доказом погіршення матеріального стану може слугувати і той факт, що мати позивача ОСОБА_5 теж постійно хворіє, у зв`язку з чим потребує і матеріальних витрат на медикаменти і догляду за нею. Позивач лише перебуває на обліку в Центрі зайнятості і на даний час будь- якої допомоги взагалі не отримує, тоді як відповідач має постійне місце роботи, але розмір свого доходу приховує. Розмір аліментів в сумі 1050,00 грн. є мінімальним гарантованим розміром аліментів, встановлений діючим законодавством, і тому позивач згоден його сплачувати, навіть якщо це поставить його самого в тяжке матеріальне становище. Розмір аліментів позивачу розраховується з середнього заробітку по Вознесенському району Миколаївської області і який на 2021 рік становить 16 315,00 грн. (при відсутності такої заробітної плати на підприємствах, в організаціях та установах, розташованих за місцем проживання позивача Веселинівська ОТГ), і складає 4 07 ,75 грн., при відсутності у позивача достатнього для цього заробітку. Що ж до можливості зміни способу стягнення аліментів лише за позовом одержувача аліментів, то відповідно до правової позиції Верховного суду, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (Постанова від 03.05.2018 р. у справі № 486/809/17-ц, Постанова від 10.09.2018 р. у справі № 486/466/18, Постанова від 29.07.2019 р. у справі № 426/2444/12-ц, Постанова від 18.09.2019 р. у справі № 127/12177/17-ц).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Суду пояснив, що у позивача на даний час змінився матеріальний стан, а також погіршився стан здоров`я, а саме - він хворіє та лікарем було рекомендовано в плановому порядку проведення оперативного втручання коронарографія, рекомендовано стаціонарне лікування від 2 разів на рік, санаторне оздоровлення в санаторії кардіологічного профілю та вживання медикаментів, що потребує значних матеріальних витрат і це свідчить про погіршення стану здоров`я позивача. Позивачу рекомендовано уникати працю з фізичним навантаженням, останній вимушений придбавати медикаменти та на даний час не працює. Тому з метою уникнення заборгованості по аліментах, просить суд змінити розмір аліментів з ј (однієї чверті) частки на тверду грошову суму в розмірі 1050,00 грн. .

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що свої заперечення виклала у відзиві на позовну заяву, та зазначила, що донька ОСОБА_6 часто хворіє, нею постійно витрачаються кошти на її лікування, вважає, що 1050,00 грн. не буде достатньо для задоволення потреб дитини. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2017 року, у шлюбі в сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, про що 27 грудня 2017 року складено актовий запис за № 1663 (а.с. 10).

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2019 року, яке набрало законної сили 07 травня 2019 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 8-9).

Згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2019 року, яке набрало законної сили 01 березня 2019 року, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі ј (однієї чверті) частки від усіх видів доходу (заробітку) боржника, але не менше, ніж 50 % (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 17 вересня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с11-13).

Згідно довідки № 105 від 27.01.2022 року, виданої Веселинівською районною філією Миколаївського обласного центру зайнятості на ім`я ОСОБА_2 , останній перебуває на обліку як безробітній з 03 листопада 2022 року.

Крім того, позивач ОСОБА_2 в позовній заяві зазначає, що має проблеми зі здоров`ям, що перешкоджає йому займатися працею з фізичним навантаженням.

Відповідно до довідки, виданої Веселинівською Центральною районною лікарнею Веселинівської районної ради № 58 від 05.02.2021 року, та виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) від 05.02.2021 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній хворіє на ІКГ, стенокардія напруження ІІІ ФК, НК І ст. ІІ Б (а.с. 23, 24).

Відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центром первинної медико санітарної допомоги» Веселинівської селищної ради позивач ОСОБА_2 в період з 11.10.2021 року по 19.10.2021 року перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів (а.с. 25).

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.10.2021 року вбачається, що у позивача знижена працездатність, рекомендовано в плановому порядку проведення оперативного втручання коронарографія, рекомендовано стаціонарне лікування від 2 разів на рік, санаторне оздоровлення в санаторії кардіологічного профілю та вживання медикаментів (а.с.26).

Також позивачем зазначено, що його матір ОСОБА_5 на даний час хворіє та потребує стороннього догляду за станом здоров`я у зв`язку з обмеженням до самообслуговування та пересування терміном на 1 рік, що підтверджується Витягом із протоколу засідання ЛКК № 1 від 04.01.2022 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центром первинної медико санітарної допомоги» Веселинівської селищної ради.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, тобто той з батьків з ким проживає дитина, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивач фактично просить не зменшити розмір присуджених аліментів, які стягують з нього за рішенням суду, а змінити спосіб стягнення з частки заробітку (доходу) на 10500,00 грн., що є твердою грошовою сумою.

Суд звертає увагу, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму має винятково стягувач аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України). Аналогічний висновок щодо права вибору способу стягнення аліментів міститься в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №664/2746/17.

Позивач як особа, з якої стягуються аліменти позбавлений можливості просити зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, однак, за наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених в частці від заробітку (доходу).

За встановлених обставин, виходячи з встановленого Законом у статті 192 СК України імперативного припису, що звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення належить лише одержувачу аліментів і це є виключно вибором одержувача аліментів, а не платника аліментів, позовні вимоги є такими, що не відповідають вимогам закону, з огляду на що у їх задоволенні суд відмовляє.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

З огляду на приписи Закону України «Про судовий збір» та відмови у задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 у зміні розміру аліментів, стягнутих за рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.01.2019 року у справі № 472/1026/18, що був визначений в розмірі ј (однієї чверті) частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, а саме стягувати з нього на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1050,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття відмовити.

Судові витрати у справі - компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський