УХВАЛА

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 152/172/20

провадження № 61-264ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_3 - керівника органу приватизації державного житлового фонду територіальної громади м. Шаргород, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання права на завершення процедури приватизації та набуття права власності на квартиру, визнання права власності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2021 року представник ОСОБА_2 , діючий в інтересах ОСОБА_1 ,засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку про те, що вона не може бути прийнята до розгляду, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга всупереч до вимог статті 392 ЦПК України не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження.

Так зі змісту касаційної скарги вбачається посилання скаржника на те, що результат розгляду спірних правовідносин судом апеляційної інстанції відрізняється від результату розгляду аналогічних правовідносин Верховним Судом.

Водночас, касаційна скарга не містить посилань на підстави касаційного оскарження відповідно до переліку, вказаного в частині другій статті 389 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції не уповноважений на власний розсуд, виходячи зі змісту касаційної скарги, обирати підстави касаційного оскарження судових рішень. Верховний Суд зобов`язаний розглядати касаційну скаргу в межах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, проте, не може залишити поза увагою доводи касаційної скарги, які стосуються підстав касаційного оскарження, на які чітко не посилається скаржник.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму права, з застосуванням якої не погоджується скаржник, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, касаційна скарга подана поза межами строку на касаційне оскарження.

Разом зі скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої посилається на те, копію оскаржуваної постанови отримав 01 грудня 2021 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами цієї ж норми цивільного процесуального законодавства учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст оскаржуваної постанови складений 29 жовтня 2021 року. Строк на касаційне оскарження сплинув з врахуванням вихідних днів 29 листопада 2021 року. Касаційна скарга подана 30 грудня 2021 року, тобто, поза межами строку на касаційне оскарження.

Наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, так як відсутні докази того, що суд апеляційної інстанції у порядку виконання вимог статті 272 ЦПК України не надсилав копію судового рішення на адресу заявника. Оскаржуване судове рішення оприлюднено у Єдиному державному реєстру судових рішень 01 листопада 2021 року. Обов`язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк покладено саме на учасника справи, а отримання судового рішення пізніше може свідчити про штучне збільшення строку для оскарження

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш