Провадження № 22-ц/801/260/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 рокуСправа № 127/17399/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Копусем Андрієм Анатолійовичем на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Дернової В.В., в залі суду,

встановив:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з постачання природного газу відповідно до умов, визначених Правилами постачання природного газу. Відповідач ОСОБА_1 систематично отримує від підприємства послуги з постачання природного газу, однак розрахунок за надані послуги в повному обсязі не проводить, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої за період з 11.01.2020 по 11.04.2021 становить 9891,80 грн. У добровільному порядку боржник сплатити борг відмовляється, у зв`язку з чим ТОВ «Вінницягаз Збут» заподіяно матеріальні збитки, і що відповідно явилось підставою для звернення в суд з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в розмірі 9 891,80 грн, а також стягнути витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» 9 891,80 грн заборгованості за послуги з постачання природного газу за період з 11.01.2020 по 11.04.2021.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов`язку споживача здійснювати оплату за житлово - комунальні послуги (за послуги постачання природного газу) та порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, подав апеляційну скаргу, у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 та ст. 377 ЦПК України.

Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що на момент прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, тобто 21 липня 2021 року заборгованість була повністю погашена відповідачем, а відтак між сторонами, на момент відкриття провадження у справі судом першої інстанції, був відсутній предмет спору.

Також у апеляційній скарзі зазначено, що позивач не виконав своїх зобов`язань як сторона у справі та не повідомив суд першої інстанції про сплату відповідачем боргу.

При цьому, рішення суду першої інстанції було прийнято судом без участі відповідача, судом не було забезпечено належного повідомлення відповідача про наявне відкрите провадження відносно нього, що призвело до неможливості подання ним відзиву на позовну заяву та усіх належних доказів щодо відсутності предмету спору.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Вінницягаз Збут» вважає апеляційну скаргу необгрунтованою, її доводи безпідставними, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представником відповідача подано відповідь на відзив, у якій зазначено про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає відповідач ОСОБА_1 , забезпечується послугами постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут».

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 15.07.2021 №48923 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_1 (а.с. 39).

Згідно із розрахунком заборгованості за послуги з газопостачання, наданим ТОВ «Вінницягаз Збут» від 30.06.2021, заборгованість за надані послуги з постачання природного газу ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період з 11.01.2020 до 11.04.2021 становить 9891,80 грн (а.с. 8).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною першою статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із пунктом 3 Правил постачання природного газу (надалі - Правила) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи; постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем; постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до пункту 11 Правил, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Як зазначено заявником у апеляційній скарзі та встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 15 липня 2021 року здійснив повне погашення боргу перед позивачем, сплативши 11 257 грн, що підтверджується заявою на переказ коштів №35523 від 15.07.2021 та фіскальним чеком від 15.07.2021 (а.с. 59, 60).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно - граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц (провадження №61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження №61-9658св20).

Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості за житлово-комунальні послуги після пред`явлення позову не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому відсутні визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №522/8782/16-ц.

У відповідності до вимог пункту 4 статті 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

З огляду на те, що з матеріалів справи вбачається врегулювання спору між сторонами на час розгляду справи в суді першої інстанції, проте учасники справи не скористалися передбаченими законом процесуальними можливостями припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, та з урахуванням зазначеного вище, колегія суддів також звертає увагу на той факт, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції та розгляду справи судом апеляційної інстанції відсутні обставини позовних вимог ТОВ «Вінницягаз Збут».

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у справі, що розглядається у задоволенні позову відмовлено, тому в порядку частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) понесені ТОВ «Вінницягаз Збут» при розгляді справи в суді першої інстанції, слід залишити за позивачем.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову, тому із ТОВ «Вінницягаз Збут» на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3 405 грн за подання апеляційної скарги.

Що стосується вимоги про стягнення з ТОВ «Вінницягаз Збут» на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених відповідачем за отримання правничої допомоги при перегляді справи в суді апеляційній інстанції у розмірі 5 000 грн, то вказане питання може бути вирішене шляхом постановлення додаткового рішення, оскільки згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Копусем Андрієм Анатолійовичем задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, відмовити.

Судові витрати понесені позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції залишити за позивачем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 3 405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук