Провадження № 22-ц/812/378/22 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Миколаїв

справа № 489/4821/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут»

про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 22 грудня 2021 року суддею Кирильчуком О.І. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «Миколаївгаз Збут» про відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 26 липня 2018 року її квартиру АДРЕСА_1 за дорученням відповідача було відключено від мережі газопостачання через наявність боргу за спожитий природний газ. Судовий наказ від 30 грудня 2020 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Миколаївгаз Збут» 4180, 96 грн.заборгованості скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 лютого 2004 року. 4 березня 2021 року газопостачання до квартири відновлено. Проте станом на час відключення газопостачання вона заборгованості не мала, а, навпаки, на цей час мала переплату за послуги газопостачання в розмірі 1 137,47 грн. Внаслідок протиправного нарахування неіснуючої заборгованості та наступне відключення її квартири від мережі газопостачання вона дуже хвилювалась, через відсутність газу було порушено звичайний спосіб життя її сім`ї з неповнолітньою дитиною та чоловіком-інвалідом, вона була змушена знаходити альтернативні засоби приготування їжі та не мала достатніх коштів для отримання юридичної допомоги, що пригнічувало душевний стан, погіршувало настрій, тягло безсоння та почуття власної неспроможності.

Посилаючись на порушення прав споживача та заподіяння душевних страждань, ОСОБА_1 просила стягнути 60 000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ТОВ «Миколаївгаз Збут» позов не визнав. У відзиві на позовну заяву зазначав, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки є постачальником газу, тоді як відповідальним за облік природного газу у побутових споживачів та визначення обсягу спожитого ним газу є оператор газорозподільних систем (оператор ГРМ), яким є АТ «Миколаївгаз». Саме оператор ГРМ передає інформацію постачальнику про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період, в тому числі і щодо застосування до споживача умов нарахування цього обсягу за встановленими граничними нормами споживання. За інформацією оператора ГРМ станом на 2018 рік ОСОБА_1 було визначено значну заборгованість, що стало підставою відключення її квартири від мережі газопостачання. Лише у січні 2021 року на підставі звернення ОСОБА_1 оператор ГРМ визначив обсяг фактичного (а не розрахункового) споживання, і на цій підставі у лютому 2021 року ТОВ «Миколаїв Збут» провів перерахунок заборгованості за 2016 - 2018 роки та відкоригував ці дані в особовому рахунку за минулі періоди. Переплата в розмірі 1137,47 грн. визначена за наслідками перерахунку, проведеного лише у 2021 році. Оскільки на час визначення заборгованості за період 2016-2018 роки та відключення від газопостачання станом на липень 2018 року ТОВ «Миколаївгаз Збут» діяло в межах своїх повноважень та відповідно до вимог законодавства, що регулює взаємовідносини на ринку газу, підстави для відшкодування моральної шкоди позивачці постачальником відсутні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Миколаївгаз Збут» відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Миколаївгаз Збут», як постачальник природного газу, розрахував заборгованість ОСОБА_1 станом на липень 2018 року за інформацією про обсяг спожитого газу за граничними нормами споживання, які надані оператором ГРМ (АТ «Миколаївгаз»). Наявність заборгованості в розмірі 4216,8 грн. стала підставою для подальшого відключення квартири від мережі газопостачання. Оскільки судом не встановлено неправомірного характеру дій ТОВ «Миколаївгаз Збут», то відсутні склад правопорушення та підстави для відшкодування позивачці моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги, а також повернути безпідставно сплачений судовий збір. Апелянт посилалась на те, що не отримала відзиву на позовну заяву, а тому була позбавлена можливості заявити клопотання про залучення як належного відповідача (співвідповідача) АТ «Миколаївгаз». Судом не наведено доказів того, що нарахування її заборгованості здійснювалось на підставі даних про обсяг спожитого газу, наданих АТ «Миколаївгаз». В акті про припинення газопостачання зазначено, що відключення здійснювалось за дорученням газопостачальника, тоді як у її особовому рахунку з 1 січня 2017 року (в тому числі і на момент відключення у липні 2018 року) значиться переплата. До того ж, суд першої інстанції безпідставно поклав на неї, як позивачку у справі про захист прав споживача, обов`язок сплатити судовий збір при поданні позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Миколаївгаз Збут» посилається на ті ж положення закону та фактичні обставини, якими заперечував позов. При цьому відповідач наголошує, що доказом здійснення нарахувань на підставі даних про обсяги розподіленого та спожитого газу, які отримані від оператора ГРМ у період 2016-2018 років, є дані особового рахунку ОСОБА_1 , розміщені на інформаційній платформі, функціювання та керування якої здійснює оператор ГРМ. Витяг з особового рахунку було надано суду з відзивом на позовну заяву.

Відповідно до частини 1 чи 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання до квартири АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Газопостачальником за цією адресою є відповідач - ТОВ «Миколаївгаз Збут», а функції оператора газорозподільних систем (оператор ГРМ) виконує АТ «Миколаївгаз» (а.с.9).

26 липня 2018 року представниками газового господарства за дорученням ТОВ «Миколаївгаз Збут» в квартирі ОСОБА_1 було припинено газопостачання у зв`язку з непогашеною заборгованістю (4 216,80 грн.), про що складено акт (а.с.5).

За даними особового рахунку № НОМЕР_1 станом на липень 2018 року за споживачем ОСОБА_1 значиться заборгованість в розмірі 4 424, грн. (а.с.47-49).

30 грудня 2020 року Ленінським районним судом м. Миколаєва на користь ТОВ «Миколаївгаз Збут» видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_1 4189,96 грн. заборгованості за спожитий газ (справа №489/6027/20) (а.с.6).

Ухвалою того ж суду від 14 лютого 2021 року судовий наказ скасовано (а.с.7).

За даними особового рахунку № НОМЕР_1 у лютому 2021 року проведено перерахунок відповідно до фактичного обсягу спожитого природного газу.

Внаслідок перерахунку визначена переплата споживача за послуги газопостачання в розмірі 1084,41 грн. (а.с.49).

4 березня 2021 року представниками газового господарства проведено підключення газопостачання у квартиру позивачки, про що також складено відповідний акт (а.с. 8).

У травні 2021 року ОСОБА_1 зверталась до ТОВ «Миколаївгаз Збут» з вимогою про надання витягу з особового рахунку.

Листом від 11 червня 2021 року (вих.№5473 0-ЛВ-3908-0621) ОСОБА_1 направлено витяг з особового рахунку за період 2016-2021 років з визначенням переплати станом на 1 липня 2021 року 1084,41 грн. та роз`яснено, що ТОВ «Миколаївгаз збут» здійснює нарахування відповідно до персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, який надає газорозподільне підприємство - оператор ГРМ (AT «Миколаївгаз») (а.с.9).

Звертаючись з вимогами про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилалась на неправомірне нарахування їй заборгованості та пов`язане з цим припинення газопостачання у липні 2018 року.

Відповідно до статті 1167 ЦК однією з загальних складових цивільного правопорушення та підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є неправомірність дій особи, яка таку шкоду завдала.

Неправомірною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових та/або немайнових прав і законних інтересів іншої особи.

За правилом частини 1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства визначення відповідача (кола відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача.

Судом встановлено, що спір виник у сфері функціонування ринку природного газу України.

Взаємовідносини між учасниками цього ринку (газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами) регулюються Законом "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила), Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) та Типовими договорами, укладеними споживачем з газопостачапльником та оператором газорозподільної системи.

Зазначені нормативні акти прийняті на забезпечення процесу повного реформування газотранспортної системи України від радянського типу до європейського зразка, зокрема, відокремлення діяльності з транспортування газу від видобутку, розподілу, постачання природного газу (анбандлінг) та перехід на добове балансування.

Отже, нормами цих законів впроваджено розмежування повноважень підприємств, які здійснюють діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (оператора ГРМ), та підприємствами, які здійснюють діяльність з реалізації (постачання) природного газу (постачальник).

Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі, в тому числі і повноваження постачальника та оператора ГРМ, врегульовано розділом ІХ Кодексу ГРМ.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до газорозподільної системи (ГРМ) від суміжних суб`єктів ринку природного газу, та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Комерційний облік природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах побутових споживачів здійснюється на підставі договору розподілу природного газу, укладеного між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Порядок та умови визначення об`ємів та обсягів розподіленого споживачу природного газу та повноваження у цій діяльності оператора ГРМ визначені пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ. Пункт 4 цієї ж глави покладає на споживача обов`язок надавати фактичні показання лічильника оператору ГРМ, визначає обов`язки оператора у разі ненадання такої інформації.

Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту споживача Оператор ГРМ здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт·год, Гкал, МДж.

Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого природного газу за розрахунковий період зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу.

Після цього оператор ГРМ передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Правовідносини між споживачем природного газу та газопостачальником, яким є ТОВ «Миколаїгаз Збут», зокрема, у сфері визначення об`єму (обсягу) постачання та споживання природного газу, врегульовані також Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила), а також Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір).

Відповідно до пункту 2 розділу III за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно пункту 4.4 умов Типового договору постачання об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період.

За змістом пункту 5.2 умов Типового договору споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальника згідно з умовами цього договору .

Умови та порядок припинення газопостачання у разі не здійснення побутовим споживачем оплати за спожитий газ передбачено пунктом 17 розділу ІІІ Правил (в редакції, яка діяла станом на липень 2018 року) та пунктами 6.1, 7.1 Типового договору.

Дотримання порядку припинення газопостачання ОСОБА_1 не оскаржувала.

Встановивши конкретні обставини справи, дослідивши підстави позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Миколаївгаз Збут» та проаналізувавши норми законодавства, що регулюють правовідносини між споживачем, постачальником та оператором газорозподільних систем, суд першої інстанції вмотивовано виходив з того, що предметом спору є належне визначення постачальником позивачці станом на липень 2018 року об`єму та обсягу розподіленого (спожитого нею) газу, що стало підставою для нарахування заборгованості та припинення газопостачання.

Дійшовши висновку, що нарахування оплати ОСОБА_1 проводилось ТОВ «Миколаївгаз Збут», як постачальником, на підставі даних особового рахунку № НОМЕР_1 щодо об`єму та обсягу розподіленого (спожитого) газу за відповідний період, які обраховуються не відповідачем, а оператором ГРМ (АТ «Миколаївгаз») та є обов`язковими для застосування у розрахунках з постачальником, суд не встановив факт неправомірних дій ТОВ «Миколаївгаз Збут», а тому і підстав його відповідальності за статтею 1167 ЦК.

Аналогічне застосування норм законодавства у сфері ринку природного газу та висновок про те, що визначення обсягів споживання (розподілу) газу є повноваженням оператора ГРМ, наведено у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 487/2997/19 (провадження № 61-12337св20)

Апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта про недоведеність того факту, що розрахунок заборгованості здійснювався відповідачем на підставі об`ємів та обсягів розподіленого (спожитого) газу, розрахованих оператором ГРМ («АТ «Миколаївгаз»).

Насамперед, повноваження оператора ГРМ при визначенні об`ємів та обсягів розподіленого (спожитого) газу передбачені законодавством, що доводить заперечення відповідача.

Крім того, нарахування обсягу використаного газу у період 2016-2018 років та перерахунок у лютому 2021 року відображені у особовому рахунку ОСОБА_1 , який розміщено на інформаційній платформі мережі інтернету.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП від 309 вересня 2015 року №2493, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за № 1378/27823 інформаційна платформа електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог Кодексу.

Зобов`язання створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи покладається на оператора ГТС для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу (пункт 1 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, данні інформаційної платформи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України (офіційний веб-сайт оператора ГТС:https://tsoua.com), де відображено здійснення перерахунку об`ємів (обсягів) спожитого (розподіленого) природного газу у період з 1 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року щодо позивача ОСОБА_1 , що розміщені на платформі оператором ГРМ на виконання вимог абзацу 3 пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, є доказом того, що такий перерахунок здійснював оператор ГРМ лише у лютому 2021 року (а.с.50).

Не можна вважати обґрунтованим і посилання ОСОБА_1 на те, що вона була позбавлена можливості уточнити коло відповідачів, не отримавши відзив на позовну заяву ТОВ «Миколаївгаз Збут».

Такий відзив їй було направлено відповідачем рекомендованим листом (а.с.36, 36б, 51).

До того ж роз`яснення щодо характеру правовідносин між споживачем, постачальником та оператором ГРМ було надано ОСОБА_1 листом від 11 червня 2021 року, який позивачка додала до позовної заяви (а.с.9).

Не може бути доказом неправомірних дій ТОВ «Миколаївгаз Збут» і витяг з особового рахунку, який було направлено ОСОБА_1 у червні 2021 року (а.с.10), оскільки у супроводжувальному листі відповідач наголошував, що цей розрахунок з визначенням переплати (1084,41 грн.) зроблено станом на 1 червня 2021 року.

За даними особового рахунку, який додано відповідачем до відзиву на позовну заяву, станом на час припинення газопостачання (26 липня 2018 року) заборгованість позивачки складала 4 424,00 грн. (а.с.47-49), а перерахунок на підставі відкоригованих даних про обсяг розподіленого газу за період 2016-2018 років, здійснено АТ «Миколаївгаз» лише у лютому 2021 року, тобто після звернення ОСОБА_1 до цього підприємства у січні 2021 року.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення та задоволення позову ОСОБА_1 ..

Разом з тим, обґрунтованим є посилання апелянта на неправомірне покладення на неї судом першої інстанції обов`язку сплатити судовий збір при поданні позовної заяви (а.с.17).

Покладаючи на позивачку цей обов`язок, суддя виходив з того, що оскільки правила частини 1 статті 4 та стаття 16 Закону «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування шкоди, заподіяної недоліками продукції, то і за правилами статті 22 цього закону споживачі звільняються від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної лише внаслідок недоліків продукції. Проте підстави позову ОСОБА_1 з недоліками чи дефектами продукції не пов`язані.

Але погодитись з таким тлумаченням норм законодавства про захист прав споживачів та застосуванням його положень лише до правовідносин, що пов`язані з недоліками продукції, не можна.

Таке штучне звуження сфери застосування правил Закону суперечить змісту преамбули та статті 1-1 Закону «Про захист прав споживачів», якими передбачено, що цей нормативний акт регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, сплачений ОСОБА_1 на вимогу суду судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2021 року залишити без змін.

Повернути з державного бюджету витрати ОСОБА_1 , пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, у розмірі 908 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 10 лютого 2022 року.