Справа № 456/13/21
Провадження № 2/456/193/2022
УХВАЛА

про відмову в зупиненні провадження у справі

07 лютого 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

з участю представника позивача - адвоката Галушко О.І.

відповідача ОСОБА_1

представників відповідача адвокатів Квак В.М., Шейхо Каміран,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Квак В.М. про зупинення провадження у справі,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг, згідно розписки від 31.12.2018 та розписки від 02.03.2019 у розмірі 100 000, 00 доларів США, а також 3 % річних в сумі 5365,36 доларів США, і пеню в розмірі 171322,78 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 09.08.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Квак В.М. в судовому засіданні подав на адресу суду клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України. В обґрунтування клопотання покликається на те, що ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.02.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики та розписок про одержання позики (справа №443/1970/21, провадження №2/443/24/22). Вважає, що у випадку визнання договорів позики і розписок недійними, у Стрийському міськрайонному суді Львівської області не буде законних підстав для стягнення коштів. Покликаючись на правові висновки ВС України у справі №6-1857цс16 від 01.02.2017 та правові висновки ВС у справах № 308/5006/16-ц від 27.02.2019, та №1522/27468/12 від 07.11.2018, просить суд зупинити провадження в справі. Окрім цього, в судовому засіданні доповнив, що відповідач заперечує факт написання розписок, а відтак, в подальшому є всі підстави для призначення судової почеркознавчої експертизи, у справі, яка є в провадженні Жидачівського районного суду Львівської області. Також повідомив, що вказана справа призначена до підготовчого судового засідання на 22.02.2022 та надав копію ухвали про відкриття провадження у справі. Вважає, що позивач повинен замінити оригінал розписок, які містяться у даній справі та надати ці оригінали для дослідження експерту, після призначення у Жидачівському районному суді відповідної експертизи. Додатково доповнив, що таке клопотання ними ще не подавалося, оскільки не є їхнім обов`язком передбаченим ЦПК України подавати таке клопотання разом з позовною заявою. Після виступу представника позивача, вказав, що не є зловживанням процесуальними правами право відповідача подати клопотання про зупинення провадження у справі, натомість доводи представника позивача про те, що відповідач визнавав факт написання розписок вважає голослівними і просить суд визнати зловживання процесуальними правами представником позивача.

Відповідач ОСОБА_1 вказане клопотання про зупинення провадження у справі підтримав, просить його задоволити.

Представник відповідача адвокат Шейхо Каміран клопотання підтримав, просить його задоволити.

Представник позивача адвокат Галушко О.І. просить в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовити, покликаючись на його безпідставність та невмотивованість. Вважає, що сторона відповідача зловживає процесуальними правами, оскільки до суду раніше вже було подано клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні якого судом відмовлено. Крім цього, зауважує, що в процесуальних документах, які містяться у справі, відповідач визнавав факт написання ним розписок, що стверджується, зокрема, відзивом на позовну заяву. Крім цього зауважує, що в даному судовому процесі мова йде не про взяття коштів в борг, а про написання розписок. Покликаючись на постанову Великої палати ВС у справі №464/3790/16-ц від 16.01.2019, постанови Верховного суду у справах №723/304-16ц, №522/11047/17 від 03.03.2021, №201/14575/15 від 24.02.2021, просить в задоволенні клопотання відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Квак В.М. про зупинення провадження у справі не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018.

Ознайомившись із мотивами клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені положеннями ч.1 ст. 251 ЦПК України, відсутні, оскільки зазначені у клопотанні мотиви неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №443/24/22 в Жидачівському районному суді Львівської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики та розписок про одержання позики не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позовні вимоги про стягнення боргу є самостійним способом захисту порушеного права із самостійними фактичними та правовими підставами, і у випадку задоволення позову про визнання недійсними договорів позики та розписок про одержання позики, сторони не будуть позбавлені можливості для захисту порушеного права, зокрема, щодо апеляційного оскарження рішення, постановленого за наслідками розгляду вказаної цивільної справи та його перегляду за нововиявленими обставинами.

Суд вважає, що зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача.

Згідно із статтею 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті.

Розумність строків розгляду справи згідно статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідллендер проти Франції»).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд також враховує, що клопотання про зупинення провадження в справі раніше було подано на стадії підготовчого судового засідання, на той час в провадженні Жидачівського районного суду Львівської області існував спір між сторонами про визнання правочину удаваним, і в задоволенні такого клопотання було відмовлено.

Окрім цього, суд враховує тривалість розгляду справи судом, яка складає понад один рік і той факт, що представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Мидзка Р.Я. з моменту подання позову до суду та до 04.09.2021, до часу розірвання договору. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою представника відповідача в судові засідання.

На даний час судом заслухано пояснення представників сторін, допитано як свідка позивача на підставі ст.92 ЦПК України, тобто судом здійснюється з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Сторона відповідача з моменту отримання копії позовної заяви володіла повним обсягом прав, наданих законом, в тому числі на подання зустрічного позову та клопотання про призначення експертизи, однак таким правом на стадії підготовчого судового засідання не скористалася.

Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі на стадії судового розгляду, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Квак В.М. про зупинення провадження по справі слід відмовити.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами.

Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом.

При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу.

Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові (Постанова Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі № 318/89/18 (провадження № 61-128св19)).

На підставі наведеного, зважаючи на диспозитивне право сторони звернутися до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, а також правом на подання доводів та аргументів з приводу заявлених стороною клопотань, суд не вбачає правових підстав для встановлення факту зловживання процесуальними правами, як зі сторони представника позивача, так і зі сторони відповідача та його представників.

При цьому суд вважає за необхідне констатувати порушення адвокатом Квак В.М. Правил адвокатської етики та правових приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки адвокат в судовому засіданні не відповідаючи на запитання суду, дозволив собі перекручувати факти та робити висновки, вказуючи при цьому думку суду, яка висловлена не була, що суперечить вказаним нормам закону та загальним засадам цивільного провадження. Суд вважає за необхідне звернути увагу на неприпустимість такої поведінки в майбутньому.

Керуючись ст.ст.154, 158, 353 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Квак В.М. в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська