Справа № 487/7240/21
Провадження № 2/487/757/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Лагоди А.А., за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду, яким просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 року та змінений постановою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2021 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000,00 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/3 частини від заробітку, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму, який встановлено для дітей відповідного віку щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня ухвалення рішення і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.11.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 року змінено в частині стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.11.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. На теперішній час, відповідно до довідки №1 від 06.10.2021 року позивач працює у ТОВ «Фастроад» на посаді механіка. Загальна сума доходу за період з 20.08.2021 року по 30.10.2021 року за винятком утримань становить 5928,00 грн. Крім того, позивач має на утриманні хвору мати пенсійного віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має інвалідність ІІІ групи. Зазначає, зо відповідач займається організуванням та іншими видами відпочинку і розваг для дітей та є власницею дитячого клубу «клуб друзів «likebz». У зв`язку з викладеним, вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі в спрощеному порядку та призначено судове засідання.

Стороною відповідача подано відзив із запереченнями на позовну заяву, відповідно до яких зазначає, що вимоги не є обґрунтованими та на їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити.

До судового засідання позивач не з`явився. Представник позивача подала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явилась. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності їх сторони, викладені раніше заперечення у відзиві підтримав та просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 05.06.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 326, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2021 (справа №487/7074/20)(а.с.28-29)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19.04.2011 року Міським відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції.(а.с.18)

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 29.08.2013 року Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції.(а.с.19)

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2021 (справа №487/7074/20) вказаний шлюб розірвано.(а.с.28-29)

16.06.2021 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.11.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. (а.с.30-33)

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021 року змінено в частині стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.11.2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.(а.с.34-40)

Згідно довідки № 1 від 06.10.2021 року ОСОБА_1 працює на ТОВ «Фастроад» на посаді механіка та його дохід з 20.08.2021 року по 30.10.2021 року за винятком утримань склав 5928,00 грн.(а.с.20)

Мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 25.09.2019 року являється пенсіонером та має інвалідність ІІІ групи.(а.с.21-22)

ОСОБА_1 має посвідчення особи моряка із послужним списком.(а.с.83-86)

Згідно виписки з валютного рахунку приватного клієнта № /1005 АБ «Південний» на ім`я позивача за період з 03.01.2018 року по 05.10.2020 року були зняті кошти на загальну суму 117104,35 доларів США.(а.с.87-101)

Станом на січень 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів 131402,00 грн.(а.с.67)

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Зі змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду 12.10.2021 року з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки згідно довідки №1 від 06.10.2021 року він працює у ТОВ «Фастроад» на посаді механіка. Загальна сума доходу за період з 20.08.2021 року по 30.10.2021 року за винятком утримань становить 5928,00 грн. Крім того, позивач зазначив, що має на утриманні хвору мати пенсійного віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має інвалідність ІІІ групи за загальним захворюванням довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 25.09.2019 року.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового апеляційної інстанції рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Також, позивачем не надано і доказів відсутності інших доходів крім заробітної плати, зміни його майнового чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Обставина, щодо наявності у позивача матері пенсійного віку не є новою та вже існувала на момент прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про зменшення аліментів, фактично, не погоджується з постановою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2021 року.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дітей, їх рівню життя, погіршать їх матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 258, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя А.А. Лагода