ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2319/22 Справа № 185/6078/19 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 роду Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" звернулось до суду з позовом, який позивачем уточнений зі зміною предмету позову та зі збільшенням позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 14 709,60 грн., пред`явленим до ОСОБА_1 , на предмет звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки - HYUNDAI, модель SANTA FE, тип - легковий універсал, 2013 року випуску, колір - сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу предмета застави на електронних торгах за початковою ціною для реалізації, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на цей вид майна на момент реалізації предмета застави, в рахунок погашення ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 266264,90 гривень, з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції, перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за Кредитним договором №R9В від 13.09.2013 року, з підстав того, що між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем 13 вересня 2013 року укладений кредитний договір №R9В, у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 275012,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 13.09.2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,99% річних.

В якості забезпечення виконання основного зобов`язання відповідачем було укладено договір застави №R9B-Z1 від 13 вересня 2013 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - HYUNDAI, модель - SANTA FE. тип - легковий універсал, 2013 р.в., колір - сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР №3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 31 серпня 2013 року.

Оскільки відповідачем основне зобов`язання за кредитним договором №R9В від 13.09.2013 року не виконується належним чином та вона має заборгованість перед банком, правонаступником якого є з 2015 року позивач, тому на підставі п. 5.2.4. Кредитного договору та в силу ст.ст.19,27 ЗУ "Про заставу", ст. 589 ЦК України, позивач, набувши право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2021 року позовні вимоги ТОВ "ФК "Прайм Альянс" задоволені у повному обсязі (а.с.187, 191-195 Том ІІ).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав того, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам, які мають значення для розгляду справи, оскільки позивачем не було надано запитуваного судом оригіналу спірного договору та інших документів для проведення почеркознавчої експертизи, що, на думку, відповідача, позбавило її права на належний захист та доведення дійсних обставин справи, а також судом у рішенні не зазначено про таку експертизу, не досліджено питання наявності заборгованості саме з вини відповідача та питання про порушення нею умов договору (а.с.200-206 Том ІІ).

На виконання вимог ст. 360 ЦПК України, 25 січня 2022 року ТОВ "ФК "Прайм Альянс" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про ухвалення рішення судом першої інстанції без порушень норм матеріального та процесуального права, а також судом досліджено меморіальний ордер №8262 від 13 вересня 2013 року, який свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів на придбання транспортного засобу, у відповідності до предмету та цілей спірного кредитного договору, натомість відповідача, сплачуючи кошти на виконання умов кредитного говору, також цим підтверджувала факт отримання кредитних коштів та взяття на себе кредитних зобов`язань перед банком, правонаступником якого є позивач, тому просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 вересня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №R9В, у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 275 012,00 гривень, зі строком повернення кредитних коштів до 13 вересня 2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,99% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору).

Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером №8262 від 13.09.2013 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п.3.8. Кредитного договору) відповідачем було укладено договір застави №R9B-Z1 від 13 вересня 2013 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - HYUNDAI, модель - SANTA FE. тип - легковий універсал, 2013 р.в., колір - сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР №3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 31 серпня 2013 року.

Відповідно до п. 5.3. Договору застави, обтяження Предмету застави реєструється в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі чого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис про обтяження автомобіля марки - HYUNDAI, модель - SANTA FE. тип - легковий універсал, 2013 р.в., колір - сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , за яким Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» виступало обтяжувачем, а відповідач боржником.

Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором Банк має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договорів забезпечення.

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором, також того дня набуло право вимоги до відповідача за договором застави MR9B-Z1 від 13 вересня 2013 року на предмет застави.

На підставі вищезазначених договорів, до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувана Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» і додано обтяжувана Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №R9В від 13 вересня 2013 року.

14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договором кредиту та застави у відповідності до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло усі права Кредитора за Кредитним договором №R9В від 13.09.2013 року та Договором застави №R9B-Z1 від 13.09.2013 року.

Згідно п. 4.10. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов`язань Позичальником за Договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов`язаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього Договору.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов Кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 181 547,25 гривень, яку було відступлено ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, розмір позики (кредиту), розмір відсотків за користування кредитом та строк, на який передано кошти і протягом якого позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки, є істотними умовами договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» (далі - Закон № 2654-XII) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (стаття 3 Закону № 2654-XII).

Відповідно до ст.19 Закону №2654-XII за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (частини перша, друга статті 20 Закону № 2654-XII).

Статтею 27 Закону №2654-XII передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Наведені правові норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1)обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2)відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Частиною першою ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Виходячи з ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частина друга статті 590 ЦК України).

Отже, підставою для звернення стягнення на предмет застави є невиконання боржником у встановлений строк своїх зобов`язань за договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки відповідачем не надано як у суді першої інстанції, так і в апеляційні інстанції доказів, які б не були предметом дослідження у суді першої інстанції, щоб спростовували висновки суду щодо задоволенні позовних вимог та наявності у відповідача перед позивачем, як правонаступником банку, грошового зобов`язання.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачено можливість звернення стягнення на предмет застави стягувачем у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, де заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, хоча б і в порядку правонаступництва, яким є, в даному випадку, договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, укладений між первісним стягувачем та позивача щодо спірних договорів, боржником за якими є ОСОБА_1 .

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих відповідачем доказам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров