Справа №443/1428/21
Провадження №2/443/135/22
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , право на земельну ділянку на території Вербицької сільської ради площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013756, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Вербицькій сільській раді за №697.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1.89 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013756 від 20.05.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №397 від 14.06.2021року, ОСОБА_6 проживала і була прописана в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею до дня смерті і на день смерті проживали: син ОСОБА_5 та внучка ОСОБА_2 , яка проживає і на даний час. Від імені ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчений заповіт за № 72 від 25.11.1994 року. Згідно вищевказаного заповіту, все майно і все, на що матиме право заповідач переходить до ОСОБА_5 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено та не скасовано. Інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині - не було. Спадкоємцями за законом були діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , однак вони спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Оскільки ОСОБА_5 проживав із ОСОБА_6 на час її смерті, не заявляв про відмову від спадщини, то фактично її прийняв, однак юридично не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради площею 0,1666 га, кадастровий номер :04:000:0286, належна померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039976 від 20.01.2003 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) площею 1.89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату Серія ЛВ №013756 від 20.05.1997 року, яке він фактично успадкував за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_6 , але юридично не оформив. Згідно довідки Вербицької сільської ради №147 від 06.03.2015 року, ОСОБА_5 проживав і був прописаний в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ним до дня смерті і на день смерті проживали дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 , які проживають і на даний час. Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчений заповіт за № 233 від 04.07.2008 року. Відповідно до заповіту вбачається, що все майно і все, на що матиме право заповідач переходить до ОСОБА_2 . На день смерті заповідача цей заповіт не змінено та не скасовано. Позивачка у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №87/2015 та 16.05.2017 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельної ділянки площею 0.1666 га, кадастровий номер :04:000:0286, що належала померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039976 від 20.01.2003 року.

Разом з тим постановою завідувача Жидачівською ДНК від 02.09.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5 щодо земельної ділянки, яка належала ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вербицької сільської ради, право на яку належало спадкодавцю і входило у склад спадщини.

Відтак, позивач змушена звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, 30.11.2021 року подала заяву згідно якої повідомляє, що її відомо про відкриття спадщини після смерті її чоловіка - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті свого чоловіка вона не прийняла та на її оформлення не претендує та не заперечує проти оформлення спадкових прав ОСОБА_2 . Крім того просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй зрозумілі.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце рогляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Третя особа не подала письмових пояснень, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку третьої особи неповажною та вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Вербицькою сільською радою від 08.04.1995 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1.89 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013756 від 20.05.1997 року (а.с.12).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

За життя ОСОБА_6 25.11.1994 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Вербицької сільської ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі за № 72, згідно якого остання заповіла усе своє майно синові ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №397 від 14.06.2021року, ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею до дня смерті і на день смерті проживали: син ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та внучка ОСОБА_2 , яка проживає і на даний час. Від імені ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчений заповіт за № 72 від 25.11.1994 року. ОСОБА_2 проживала разом з бабусею, вели спільне господарство, займалася похороном бабусі ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , обробляє земельні ділянки (а.с.10).

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_5 проживав із ОСОБА_6 на час її смерті, не заявляв про відмову від спадщини, то фактично її прийняв, однак юридично спадщину не оформив.

Судом також встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 були діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , однак вони спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способів, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66067420 від 18.08.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданим Вербицькою сільською радою від 06.09.2014 року (а.с.15).

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) площею 1.89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату Серія ЛВ №013756 від 20.05.1997 року, яке він фактично успадкував за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_6 , але юридично не оформив.

За життя ОСОБА_5 04.07.2008 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Вербицької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 233, згідно якого останній заповів усе своє майно дочці ОСОБА_2 (а.с.17).

Згідно довідки Вербицької сільської ради №147 від 06.03.2015 року, ОСОБА_5 проживав і був прописаний в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ним до дня смерті і на день смерті проживали дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 , які проживають і на даний час. Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради посвідчений заповіт за № 233 від 04.07.2008 року. ОСОБА_2 проживала разом із батьком, вели спільне господарство, займалася похоронами батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , обробляє земельні ділянки (а.с.16).

ОСОБА_2 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №87/2015.

16.05.2017 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельної ділянки площею 0.1666 га, кадастровий номер :04:000:0286, що належала померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №039976 від 20.01.2003 року (а.с.18).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_4 , 20.02.1998 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. №308/02-31 від 02.09.2021 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вербицької сільської ради, Жидачівського району, Львівської області, що належала матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_5 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, і є спадковим майном (а.с.19).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане нерухоме майно втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_6 отримала право на середню земельну частку, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №013756 від 20.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 14.06.1996 року №383 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів по Вербицькій сільській раді за №697, є довідка №701/404-21-0.22 від 06.07.2021 року видана Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с.12).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у тому числі, за відсутності у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючих документів на вказане вище нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_6 (спадкове майно), перешкоджає її в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку (пай), яка розташована на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , право на земельну ділянку на території Вербицької сільської ради площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №013756, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №383 від 14.06.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №697.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка