Ухвала

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 295/2103/20

провадження № 61-930ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за надані послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі - КП «Житомиртеплокомуненерго» або Підприємство), у якому просила зобов`язати останнє здійснити перерахунок заборгованості за послуги теплопостачання та списати вказану заборгованість за період з 01 грудня 2018 року по день ухвалення рішення, у зв`язку з тим, що такі послуги не надавались.

Позов обґрунтовано тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 05 жовтня 2006 року постійно діючою міжвідомчою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, їй надано дозвіл на відключення її квартири від мереж ЦО та ГВП для влаштування системи індивідуального опалення.

Відповідно до технічних умов № 2985 та акту відключення опалення від 10 жовтня 2006 року представниками Підприємства її квартиру відключено від теплопостачання та демонтовано елементи централізованого теплопостачання. У 2008 році від централізованого теплопостачання від`єднано всі місця загального користування у під`їзді №3, в якому знаходиться її квартира. Згідно з довідкою КП «Коменерго-Житомир» від 14 листопада 2019 року, починаючи з 2008 року місця загального користування під`їздів № 3-6 будинку АДРЕСА_2 не опалюються КП «Житомиртеплокомуненерго». Проте, відповідач, починаючи з грудня 2018 року безпідставно нараховує їй до сплати кошти за нібито надані послуги опалювання місць загального користування. Такими діями відповідача порушено її права споживача житлово-комунальних послуг, тому просила задовольнити позов.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання та списати заборгованість за послуги теплопостачання ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2018 року по 12 лютого 2021 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу КП «Житомиртеплокомуненерго» задоволено. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У січні 2022 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481,00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, зокрема, про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за надані послуги з теплопостачання, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що касаційна скарга має виняткове значення для заявника, оскільки вона протягом чотирьох років змушена сплачувати за послуги, які не надаються.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням, та зводиться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Верховним Судом не встановлено підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи незначної складності.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за надані послуги теплопостачання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак