Справа № 428/595/22
Провадження № 2-о/428/138/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Шурхно Кирила Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Шурхно Кирило Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що з 2019 року заявник та заінтересована особа проживали разом однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 . Також у заявниці є син ОСОБА_3 , 2013 року народження. Однак з часом стосунки між сторонами погіршились та вони стали мешкати окремо.

Під час спільного проживання з ОСОБА_2 останній постійно підіймав на заявницю та сина заявниці руку, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував завданням тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявниця декілька разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Такі дії з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву відносин між сторонами, втім останній все рівно не залишає заявницю та її дитину у спокої: весь час їх переслідує, ходить за нею.

На подані заяви до поліції, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного заявник просила суд видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також заборонити ОСОБА_2 наближатися на 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Представник заявниці та заявниця в судове засідання не з`явилися, від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі заявника.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або повідомлень від нього не надходило.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, її представника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця має дитину від попереднього шлюбу, згідно з копією свідоцтва про народження серії - НОМЕР_1 , виданого 09 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №794. В графі батько зазначений - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 .

Сторони прожиавали однією родиною.

Згідно з наданою Головним управлінням Національної поліції в Луганській області довідкою №1451/111/34 - 2022 та №1454/111/34 - 2022 від 11.01.2022 відносно громадянина ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173 2 КУпАП. (Вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ).

Тобто, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_2 вчиняє по відношенню до заявниці домашнє насильство, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи.

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України врегульовано розгляд заяв про видачу обмежувального припису. Так вимогами статті 350-5 ЦПК України визначено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 зазначеного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Зазначені правові положення, щодо застосування певних норм права до спірних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2018 року по справі №О756/2072/18, та у відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Будь які конфліктні відносини, які повинні бути вирішені шляхом домовленості або, у випадку неможливості домовленості, у судовому порядку не можуть вирішуватись шляхом погроз приниження, образ або фізичним насильством.

Суд вважає доведеним факт домашнього насильства з боку ОСОБА_2 на адресу заявника та її дитини у вигляді психологічного насильства, яке потребує обмежувального припису для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від фізичного та психологічного насильства.

Також суд враховує що ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду цієї справи, проте в судове засідання він не з`явився, жодних заяв, клопотань, письмових пояснень або заперечень щодо предмету розгляду цієї справи від нього не надходило.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України, належні докази вчинення стосовно заявниці домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування обмежувального припису, заявником були пред`явлені до суду.

Отже, враховуючи всі наявні докази, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення домашнього насильства щодо заявника та дитини.

У відповідності до вимог ст. 350-8 УПК України копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 350- 350-8, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Шурхно Кирила Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким визначити заходи обмеження прав ОСОБА_2 шляхом заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатись на відстань ближче ніж 200 (двісті) метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 з дитиною.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яке спілкування з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому для ОСОБА_2 місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Інші обмеження, про які просить ОСОБА_1 , на переконання суду, поглинаються зазначеними вище.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду шляхом подання до Сєвєродонецького міського суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

- заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Т. В. Шубочкіна