Провадження 2/712/1083/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі НАГАЄВСЬКІЙ В.Б.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 29 листопада 2004 року (1/3 частина) та на підставі Договору купівлі-продажу частки в праві власності на квартиру від 24 листопада 2021 року (2/3 частини квартири).
Відповідач за вказаною адресою не проживає починаючи з липня 2011 року. На даний час відповідач постійно проживає та працює за кордоном. Зазначений факт також підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 16 грудня 2021 року, засвідченого Головою правління ОСББ «Сумгаїтська 21» Мовсіян О.В.
Отже, відповідач тривалий час у вказаній квартирі не проживає, нею не користується, його особисті речі в квартирі відсутні, станом квартири чи оплатою комунальних послуг відповідач не цікавиться та виявив своє волевиявлення про продаж своєї частки квартири через свого представника на його користь, що також підтверджує не бажання відповідача в подальшому проживати чи бути зареєстрованим в ній.
Разом з цим, у зв`язку з реєстрацію відповідача він змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
Таким чином, відповідач обрав інше постійне місце проживання, більше десяти років фактично не проживає в ньому, відтак, спільного господарства з ним не веде, участі в утриманні квартирі та сплаті комунальних послуг не приймає, а тому просить визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
11 січня 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.
Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
З письмової згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 , є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 29 листопада 2004 року (1/3 частина) та на підставі Договору купівлі-продажу частки в праві власності на квартиру від 24 листопада 2021 року (2/3 частини квартири).
Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 16 грудня 2021 року, засвідченого Головою правління ОСББ «Сумгаїтська 21» Мовсіян О.В. встановлено, відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає починаючи з липня 2011 року.
Позивач зазначає, що на даний час відповідач постійно проживає та працює за кордоном.
Таким чином, судом достовірно встановлено, відповідач тривалий час у вказаній квартирі не проживає, нею не користується, його особисті речі в квартирі відсутні, станом квартири чи оплатою комунальних послуг відповідач не цікавиться та виявив своє волевиявлення про продаж своєї частки квартири через свого представника на користь, що зокрема, також підтверджується копією довіреності ОСОБА_4 щодо продажу частки квартири, що також підтверджує не бажання відповідача в подальшому проживати чи бути зареєстрованим в ній.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житлом, а його реєстрація позбавляє власника - позивача по справі, можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном.
Тому, суд вважає за необхідне, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .
Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в в квартирі АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.