РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

при секретарі Ференц А.І.

розглянувши в залі суду в м.Херсоні у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», в особі свого представника звернувся у вересні 2021 року до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.04.2012 року по справі №8-/2120/18/12 у розмірі 428 228, 81 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 6 423, 43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №246 від 06.06.2007 року з ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 178 128 доларів США для придбання приміщення кафе у м. Херсон із кінцевим терміном повернення коштів 06.06.2017 року. Виконання зобов`язань за Кредитним договором було забезпечено іпотекою придбаного нерухомого майна за рахунок кредитних коштів та договором поруки з ОСОБА_2 . Відповідачем були порушені умови кредитного договору, у вигляді прострочення періодичних платежів. Внаслідок чого, зазначає позивач, 07.02.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона було винесено рішення по справі №8-/2120/18/12, яким стягнуто солідарно з відповідачів на корить позивача заборгованість станом на 28.01.2010 року у розмірі 156 810, 70 дол. США, що еквівалентно 1 254 861,94 грн., та 178 083,67 грн, також судовий збір. Позивачем зазначено, що станом на 22.02.2021 року рішення суду виконано частково, зокрема сплачено частину тіла кредиту у розмірі 631,69 дол. США та 178 083,67 грн. Залишок заборгованості по кредитному договору становить 156 179,01 дол. США. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.10.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

04.11.2021 року, від представника відповідачів, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідачі не погоджуються з заявленими позовними вимогами. В обґрунтування позиції відповідачів представник зазначає, що ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» було відомо про те що, 24.04.2012 року винесено рішення, яким стягнуто з відповідачів кредитну заборгованість. При цьому банк звернувся тільки у червні 2017 року Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у задоволені якої судом було відмовлено. Таким чином, зазначає представник відповідачів, банк пропустив строк для пред`явлення виконавчого документу, тобто рішення Суворовського районного суду м. Херсона виконане не було, що унеможливлює його подальше виконання. Отже, у відповідачів відсутні будь-які винні дії щодо неможливості виконання основного зобов`язання, яке мало б бути виконане в силу ухваленого рішення суду, яке набрало законної сили. Вважає, що норми ст.625 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникли у зв`язку із невиконанням рішення суду. Також представник відповідачів просить застосувати у якості самостійної підстави для відмови у позові ст.261 ЦК України, строки позовної давності до вимог позивача.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 246 від 06.06.2007 року згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 178 128,00 дол. США на строк з 06.06.2007 року по 06.06.2017 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9% річних для придбання приміщення кафе, загальною площею 206,6 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 .

Від 06.06.2007 року між позивачем та відповідачем укладено додаткова угода до кредитного договору № 246 у якій сторони погодили графік згідно з яким відповідач повинен був повертати кредит починаючи з жовтня 2007 року, але не пізніше 06.06.2017 року.

Від 06.06.2007 року між позивачем та відповідачами укладений договір поруки №2 згідно якому ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №246 від 06.06.2007 року по 06.06.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 12,9% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області, яке міститься в матеріалах справи, від 11.04.2018 року встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2007 року станом на 28 січня 2010 року у розмірі 156 810.70 доларів США, що еквівалентно 1 254 861.94грн та 178083.67грн, судовий збір у розмірі по 566.67грн. з кожного та витрати на ІТЗ у розмірі по 40.00грн. з кожного.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 квітня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «УКР - БУД», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасовано і прийнято нове рішення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2007 року станом на 28 січня 2010 року у розмірі 156 810.70 доларів США, що еквівалентно 1 254 861.94грн. та 178083.67грн., судовий збір по 850.00грн. з кожного, витрати на ІТЗ у розмірі по 60.00грн. з кожного. У задоволені позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ПАБ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 850грн.

Згідно виписки клієнта АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , невиконана частина судового рішення складає суму 156 179,01 дол.США.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Частиною 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору.

Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до змісту договору, який складається з заяви №246 від 06.06.2007 року відповідач був ознайомлений і погодився з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із виписки по рахункам наданої представником банку вбачається, що станом на 22.09.2021 року рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.04.2012 року по справі № 2-135/11 (провадження 8-/2120/18/12) ОСОБА_1 виконано частково, тож невиконану частину судового рішення складає сума 156 179,01 дол. США.

Так, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.11. 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Щодо строків позовної давності, Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином, зазначає Велика Палата Верховного Суду, помилковим є висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

До того ж Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №127/15672/16-ц відступила від висновків щодо застосування статті 625 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями глави 19 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, тому втратила актуальність позиція Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) у якій зазначено: «натуральним є зобов`язання вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.», на яку посилався представник відповідачів у своєму відзиві.

Отже, зобов`язання щодо сплати заборгованості по кредитному договору не можна вважати натуральним, оскільки порушення є триваючим, а строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду не застосовується, тому може бути захищена в судовому порядку.

Для цілей статті 625 ЦК України грошовим вважається зобов`язання, виражене у грошових одиницях, тобто будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати, у тому числі судове рішення про стягнення заборгованості.

Системний аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке боржник не виконав, є підставою для стягнення з нього на користь кредитора сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання такого рішення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що нарахування коштів відповідно до ст. 625 України повинно здійснюватися незалежно від ухвалення рішення суду про стягнення суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи подані позивачем докази та доводи встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не повернуті, внаслідок невиконання рішення суду від 24.04.2012 року відповідач має боргове зобов`язання перед позивачем а тому має відшкодовувати загальну суму заборгованості у розмірі 428 228, 81 грн, яка складається з наступного:

-3% річних нарахованих в період з 23.09.2018 року по 22.09.2021 року в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 391 439,52 грн;

-індекс за несвоєчасну сплату боргу в період з 23.09.2018 року по 22.09.2021 року у розмірі 36 789, 29 грн

Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Зокрема, згідно платіжного доручення від 20.09.2021 та 21.09.2021 року позивачем сплачено 6 423,43 грн. судового збору, з урахуванням задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору по 3 211 грн. 72 коп. з кожного.

На підставі ст. ст. 207, 526, 527,530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1050,1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.11,12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" заборгованість яка виникла у період з 23.09.2018 року по 22.09.2021 року у розмірі 428 228 (чотириста двадцять вісім тисяч двісті двадцять вісім) гривень 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" судовий збір в розмірі 6 423 (шість тисяч чотириста двадцять три) гривні 43 коп, а саме: з кожного по 3 211 грн. 72 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі :

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», 03087, м. Київ, вул. Єреванська .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Я.В.Шестакова

Повний текст рішення складено 02.02.2022