Справа № 573/1896/18
Провадження № 573/1/22
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

( повний текст )

09 лютого 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив у цивільній справі № 573/1896/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Білопільського районного суду Сумської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

24 грудня 2021 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відповіді на відзив, який пропущений із поважних причин. Заява обґрунтована тим, що 18.10.2018 року позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. 17.01.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, який вона отримала 20.01.2019 року. При цьому, небудучи фахівцем у галузі права, усі процесуальні документи готував адвокат Дрозденко М.М., який представляв її інтереси у суді. 08.11.2021 року її представник помер, тому вона звернулася за правовою допомогою до іншого адвоката, який після ознайомлення із матеріалами справи у суді повідомив її, що у матеріалах справи відсутня відповідь на відзив відповідача. Вважає, що вона була позбавлена права на ефективну участь у суді щодо висловлення своєї позиції, оскільки колишній представник не виконав вимог процесуального законодавства, посилаючись на положення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на справедливий суд, просить поновити строк на подання відповіді на відзив та від 17.12.2021 року, яка уточнена 11.01.2022 року.

У судовому засідані позивач ОСОБА_1 заяву підтримала.

Представник позивача адвокат Муйдінов Р.М. у судовому засіданні підтримав заяву про продовження строку на подання відзиву. Пропуск строку на подачу відзиву пояснив необізнаністю позивача у вказаній справі, оскільки представництво її інтересів здійснював інший адвокат, який помер. Про вказаний факт щодо не надання відповіді на відзив стало відомо представнику позивача вже після ознайомлення із матеріалами справи 26.11.2021 року, тому просить задовольнити заяву та прийняти відповідь на відзив до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши заяву про поновлення процесуального строку, встановленого судом, для подання відповіді на відзив, ознайомившись із матеріалами справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Як підставу для поновлення строку для подачі відповіді на відзив представник позивача обґрунтовує необізнаність позивача ОСОБА_1 у процесуальних питаннях, а саме можливість подання відповіді на відзив, про який вона дізналася 20.01.2019 року.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2019 року до суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Конорєва В.О., копія якого цього ж дня була вручена представнику позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні. Одночасно із цим судом було відкладено підготовче судове засідання та надано строк стороні позивача для ознайомлення із вказаним відзивом до 30 січня 2019 року, про можливість надання відповіді на відзив у справі позивачу роз`яснювалося раніше, під час відкриття провадження у справі. Тобто, судом було надано термін стороні позивача для надання відповіді на відзив, що підтверджується інформацією із протоколу судового засідання ( том. 1 а. с. 175-176).

30 січня 2019 року під час проведення підготовчого судового засіданні, у якому брали участь як позивач ОСОБА_1 , так і її представник адвокат Дрозденко М.М., судом з`ясовувалися питання чи отримала сторона позивача відзив і чи будуть подавати відповідь на відзив. На запитання було отримано відповідь, що відзив отримано, відповіді на відзив подавати не будуть, що вбачається із пункту 26-27 протоколу судового засідання ( том. 1 а.с. 199-202).

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 була обізнана із наявністю відзиву у справі, і погодилася із тим, що відповіді на відзив сторона позивача надавати не буде. Тобто, право подати відповідь на відзив на позовну заяву сторона позивача не була позбавлена до завершення підготовчого провадження у справі.

Відтак, суд констатує, що відповідь на відзив на позовну заяву позивача від 17.12.2021 року та уточнена відповідь на відзив від 11.01.2022 року подані після закінчення процесуального строку, визначеного судом для їх подання.

У той же час дотримання процесуальної форми, тобто вчинення процесуальних дій у порядку і в суворій послідовності, встановленій нормами ЦПК України, є неодмінною умовою законності судового рішення.

За змістом статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання виникнуть порушення прав сторін - учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Судом враховується, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дотримання дисципліни учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на подання до суду відповіді на відзив, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Суд зауважує, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом заяв по суті справи з порушенням встановленого строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у цьому випадку на сторону позивача).

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд вважає, що представником позивача адвокатом Муйдіновим Р.М. у судовому засіданні жодним чином не обґрунтовано поважність пропуску строку подання відповіді на відзив через три роки судового розгляду справи по суті спору.

Доводи представника позивача про пропуск процесуального строку через неефективний правовий захист інтересів позивача попереднім представником, суд вважає необґрунтованими, оскільки за час розгляду цивільної справи у період із жовтня 2018 року по листопад 2021 року за участю попереднього представника адвоката Дрозденка М.М. позивач ОСОБА_1 користувалася в повній мірі процесуальними правами, визначеними чинним ЦПК України. Також суд зважає на те, що справа перебуває на розгляді в суді з 2018 року, всі клопотання про ознайомлення з матеріалами справи подані стороною позивача задовольнялись, оскільки суду не надано доказів наявності перешкод в ознайомленні з матеріалами справи. Окрім того сам по собі вступ нового представника у справу не є підставою для поновлення процесуальних строків.

Таким чином посилання представника позивача на наявність поважних причин пропуску вказаного процесуального строку суд вважає необґрунтованими, оскільки наведені причини не є поважними відповідно до чинного законодавства та вимог Цивільного процесуального кодексу України

Щодо посилання представника позивача на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як гарантії захисту прав позивача, суд зазначає наступне.

Так, згідно із ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Отже, процесуальні вимоги визначені ЦПК України є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для представника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Зі змісту статті 12 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що складовою принципу змагальності сторін є, в тому числі, ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій, який несе кожна сторона.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив 17.12.2021 року та уточнену відповідь на відзив 11.01.2022 року, з пропуском встановленого процесуального строку на вчинення відповідних процесуальних дій, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про поновлення процесуального строку для вчинення процесуальних дій, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити, а відповідь на відзив та уточнену відповідь на відзив залишити без розгляду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 43, 76, 81, 83, 120-124, 126, 127, 222, 261, 352-354, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку, встановленого судом, для подання відповіді на відзив у цивільній справі № 573/1896/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Відповідь на відзив, що надійшла до суду 17.12.2021 року та уточнену відповідь на відзив, яка надійшла до суду 11.01.2022 року від позивача ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя

Справа № 573/1896/18

Номер провадження 2/573/1/22

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

09 лютого 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заяву позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив у цивільній справі № 573/1896/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в :

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту ухвали, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали відкладається на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин.

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку, встановленого судом, для подання відповіді на відзив у цивільній справі № 573/1896/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Відповідь на відзив, що надійшла до суду 17.12.2021 року та уточнену відповідь на відзив, яка надійшла до суду 11.01.2022 року від позивача ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя: