Справа № 237/3941/21
Провадження № 2/237/399/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Приходько В.А.,

при секретарі Мазур М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 . В теперішній час місце перебування відповідача не відомо, за місцем реєстрації вона не проживає, з реєстраційного обліку не знімається. З 2015 року відповідач в спірному будинку не проживає, її реєстрація перешкоджає позивачу розпоряджатися житлом, отримувати субсидію та призводить до сплати комунальних послуг в збільшеному розмірі. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.01.2007 року. У будинку зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_2 , проте вона у будинку не проживає з 2015 року, що підтверджується актом Степнянського Старостинського округа від 26.10.2020 року.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 27.02.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від інших осіб шляхом, який власник вважає прийнятним; отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2ст.405 ЦК Україничлен сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Окрім цього, судом взято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує право позивача у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло.

Таким чином, у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації більше року та втратила право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власником позивачем ОСОБА_1 його права власності на будинок, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню. Керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.391 ЦК України, ст.156 ЖК України, ст.ст.11-13, 263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А. Приходько