Справа № 629/7446/21
Номер провадження 2/629/406/22
09.02.2022 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Капустян М.Є., позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представників третьої особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд, -
ОСОБА_1 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що він з 2006 року проживав спільно з відповідачем у м.Дніпропетровськ однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були поєднані побутом та обов`язками щодо забезпечення належних умов для проживання подружжя. У подальшому спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач не піклувалася про побудову сімейних відносин, налагодження особистих стосунків. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 . Оскільки відповідач не визнала факт його батьківства і не бажала звертатися зі спільною заявою до органів РАЦ про внесення запиму його батьком дитини, вона зареєструвала народження сина відповідно до вимог ст.135 СК України, за прізвищем та громадянством матері, ім`я та батькові батька дитини записане з її слів. Рішенням Лозівського міськрайонного суду від 26.08.2021 р. у справі № 629/670/21, визнано ОСОБА_1 батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесено зміни до актового запису № 232, складеного 19.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лозова Лозівського міськрайонного управлінняг юстиції Харківської області, про народження - ОСОБА_5 , де у відомостях про батьківство ОСОБА_1 вказаний батьком дитини. Змінено прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 . Під час ухвалення судового рішення питання щодо місця проживання син - ОСОБА_5 не розглядалося. На даний час син ОСОБА_5 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_2 , але з жовтня 2021 року фактично проживає разом зі ним. Разом з тим ОСОБА_2 ухиляється від обов`язку догляду за дитиною, зловживає спиртними напоями, постійно змінює співмешканців, які чинять фізичне та психологічне насильство над дитиною, на що відповідач не реагує. Кілька разів намагався вплинути на поведінку відповідача, благав її змінити відношення до сина, піклуватися про нього та захищати від насильства та образи, однак вона продовжувала влаштовувати своє, особисте життя, ігноруючи інтереси та потреби дитини. Будучи позбавлений материнського піклування та уваги син все більше прихиляється до нього, відвідує за місцем проживання та виявляє бажання постійно проживати разом, однак мати забороняє йому зустрічатися разом з ним. Вважає, що в інтересах сина проживати та бути зареєстрованим разом з ним. На даний час працює будівельником, має стабільний самостійний дохід. Чинним законодавством передбачено, що батьки повинні турбуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, підготовку до праці. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом про визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в загальному позовному провадженні.
Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив задовільнити її в повному обсязі.
Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви, повідомивши, що син мешкає разом з батьком.
Представник відповідача органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.
Згідно ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідач ОСОБА_1 являється рідним батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).
Позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ксерокопіями Договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2017 року зареєстровано в реєстрі за №475 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95865091 від 30.08.2017 року(а.с. 12-14).
Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства , кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Згідно вимог ст. ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Частиною 3 ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де вказано, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.
Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
На підставі викладеного, беручи до уваги ставлення батька до свого сина, його участь у вихованні дитини, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини з батьком та враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку судового розгляду, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% судового збору з державного бюджету, стягнувши з відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору в розмірі 454 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини- задовольнити.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.1, 3 поверх, к.35.

Повний текст рішення виготовлено 11 лютого 2022 року.

Суддя Наталія ЦЕНДРА