Справа № 301/3595/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" лютого 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Гичка О.Б.,
з участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів ,-
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
29.12.2021 року представником відповідача АТ «ОТП Банк» Коссей О.М. подано відзив на позову заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними з наступних підстав. Вимагаючи проведення реституції позивач просить суд застосувати правові наслідки недійсності правочину, однак сама недійсність договору не встановлена жодним судовим рішенням, більше того, в позовній заяві не міститься вимога про визнання договору недійсним. Реституція неможлива за дійсним договором, тому такі вимоги позивача навіть процесуально не можуть бути задоволені. Стосовно самої суті позовної заяви в частині незаконності (на думку позивача) укладеного між сторонами договору, повідомляємо, що такі доводи є безпідставними з огляду на таке. Основним аргументом описової частини позову є те, що нібито позивачеві невідомі зміст Правил та Умов надання банківських послуг, оскільки вона їх не підписувала. Водночас, в Заяві-анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №163/980/021403171/17 від 16.05.2017р. вказано, що ОСОБА_1 ознайомилася з усіма правилами та умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами в тому числі із положеннями договорів а усіх додатків до них. Дана позиція не є спростованою в позовній заяві, а посилання на те, що позивач є середньостатистичним користувачем банківських послуг та через великий об`єм даних правил та умов не міг ознайомитися з ними - є припущенням і є спростованим вищевикладеним. Крім того, посилаючись на неможливість визначення зокрема відсоткової ставки за кредитом, позивач вводить суд в оману, оскільки у вказаній Заяві-анкеті вказана річна відсоткова ставка у розмірі 36%. Тобто розмір річної відсоткової ставки за користування кредитом вказано в Заяві-кеті, яка підписана позивачем. Дана відсоткова ставка і використовувалася для нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що вбачається з наданої позивачем звіту-рахунку. Тому, посилання позивача на невідомий їй розмір відсоткової ставки за кредитом та нібито узгодження між сторонами даної істотної умови - є безпідставним та спростовується вищенаведеним. Також безпідставним є посилання на безакцептне списання коштів з рахунку клієнта, адже з звіту-рахунку (наданого позивачем) вбачається, що вона вносила кошти на часткове погашення кредиту. Окрім недійсності правочину (без зазначення такої вимоги у позові), позивачем вказується ще один аргумент щодо реституції позивач, а саме: «придбання банком коштів без достатніх правових підстав». Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Таким чином даний аргумент позивача щодо ст.1212 ЦК є також позбавленим правових підстав, адже між сторонами існують договірні відносини, на підставі яких цей борг позивача виник, що власне, позивачем і не оспорюється. Стосовно зарахування зустрічних вимог. Відповідно до частин першої та другої статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Тлумачення статті 601 ЦК України свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін. За таких обставин, оскільки відсутня заява хоча б однієї сторони про зарахування, у судів відсутні підстави для висновку про таке зарахування. Оскільки позивач жодним чином не зверталася до банку з вимогою про зарахування зустрічних вимог, більше того, банку взагалі не було відомо про існування будь-яких вимог до банку з боку позивача, а тільки про наявність непогашеного нею боргу у розмірі більше 60 тис. грн, то і про зарахування зустрічних вимог не може йти мова, адже таке є юридично безпідставним. Стосовно моральної шкоди, доведенню з боку позивача підлягає, зокрема, наявність моральної шкоди. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Всі психоемоційні переживання і хвилювання, які були викликані моральним стражданням повинні бути оцінені, згідно вищенаведеного, з точки зору змін життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації позивача. В зв`язку з відсутністю доказів наявності даних обставин, а відтак і моральної шкоди, дані вимоги теж є безпідставними. Враховуючи відсутність будь-яких доказів (зокрема розрахункових) понесених витрат на правничу допомогу, такі витрати не можуть бути задоволені судом. Відповідач просить застосувати до даних позовних вимог позовну давність, договір між сторонами був укладений 16.05.2017 р., всі обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог були відомі позичальнику на момент укладення підписання Заяви-анкети, тобто 16.05.2017р., таким чином строк позовної давності, в межах якого позивач міг звернутись до суду з даним позовом закінчився 16.05.2020 року. Позивач звернувся до суду у грудні 2021 року.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Овчаренко І.А. в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву, просить суд справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити ( а.с. 82-84).
Представник відповідача Акціонерне товариство «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч.1,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що судам відповідно до ст.215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
При цьому, відповідно до тексту Заяви-анкети №163/980/021403171/17 від 16.05.2017р. (наданої відповідачем а.с. 91) вбачається «Попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua бажаю оформити поточний (картковий рахунок) та отримати електронний платіжний засіб. Умови обслуговування кредитної лінії : за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36 % річних . На дату укладення Зави-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Всі інші умови кредитування зобов`язання по кредитній лінії визначено в Інформаційному листку. Заява-анкета є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті банку. Шляхом підписання заяви-анкети клієнт підтверджує, що : 1) з Договором, Правилами, Інформаційним листком, Тарифами банку, Тарифним пакетом приватного банківського обслуговування, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 2) отримав свій примірник Заяви-анкети, Інформаційний листок, та іншу документацію, на розсуд банку, яка необхідна для використання банківськими послугами».
Відповідно до тексту Заяви-анкети №163/980/031403171/17 від 17.05.2017р. (а.с. 32) вбачається, «Попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті Банку, бажаю оформити поточний (картковий рахунок) та отримати електронний платіжний засіб з кредитною лінією. Відповідно до заяви від 17.05.2017 року позивачці було видано кредитну картку, відкрито картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 . Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Тарифів банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку. Шляхом підписання Заяви-анкети клієнт підтверджує, що : 1) банк надає клієнту в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів фінансових послуг; 2) з Договором, Тарифами банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; клієнту відомо про те, що цей рахунок забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності; 3) отримав свій примірник Заяви-анкети, Договору, Тарифів та іншу документацію, на розсуд банку, яка необхідна клієнту для користування банківськими послугами; 4) надає банку згоду : на здійснення договірного списання та розкриття банківської таємниці у порядку, визначеного Договором та Правилами; на відступлення права вимоги за Договором третій особі; на доступ банку до відомостей, що містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та які стосуються клієнта ; 5) відмовляється від доставки суми пенсій та грошової допомоги додому та погоджується отримувати суми пенсій та грошової допомоги безпосередньо за допомогою картки відповідно до умов договору. Відповідно до п. 4 Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 34) процентна ставка, відсотків річних 0,01% діє протягом пільгового періоду, 5 % (щомісячно) діє після закінчення пільгового періоду. Відповідно до п. 6 Додаткова інформація : наслідки прострочення виконання та /або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит : пеня нараховується на суму простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15 % суми простроченого платежу. Штрафи штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки ( в разі якщо сума простроченої заборгованості менше 50 грн. включно, штраф за прострочення погашення суми мінімального платежу не застосовується) 150 грн. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 0,1 % проценти на суму простроченої заборгованості за кредитною лінією процентів за день (плата може змінюватись відповідно до Тарифів Банку та кредитного договору)».
В пред`явленому позові представник позивача, посилається на положення ст.1212 ЦК України ЦК України зазначивши, що особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Також, п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовується також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Отже, відповідач , як фінансова установа, яка надає фінансові послуги, в тому числі з кредитуванням населення , односторонньо прийняв рішення щодо кредитування позивача, однак відповідач не мав достатніх правових підстав для стягнення з позивача даних коштів, оскільки із заяви-анкети від 17.05.2017 року, яка була підписана позивачем, можливість безакцептного кредитування позивача не передбачалось. Відповідач, який вважав свої дії правомірними, односторонньо, без отримання попередньої згоди позивача на це, відповідно нараховував позивачу проценти за користування кредитом та неустойку за несвоєчасне виконання останнім зобов`язання щодо повернення суми кредиту, а також самостійно та безакцептно списував грошові кошти позивача, які містилися на його банківських рахунках, та зарахував їх в рахунок погашення кредитної заборгованості, в тому числі зарахував в частину погашення нарахованих процентів та неустойки. При цьому, представником позивача зазначено, що враховуючи недійсність кредитного зобов`язання, застосовуючи процедуру реституції, суми процентів та неустойки, які були сплачені позивачем шляхом безакцептного списання відповідачем грошових коштів з банківських рахунків позивача та зарахування таких коштів в рахунок погашення процентів та неустойки за недійсним кредитним зобов`язанням, підлягають поверненню. Зазначені суми процентів, комісії за обслуговування кредиту та штрафні санкції придбанні відповідачем від позивача без достатніх правових підстав , а тому відповідач має в порядку реституції повернути такі грошові суми позивачу.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.
Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18.
Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15.
При цьому, слід зазначити , що представником позивача в позові не ставиться вимога щодо скасування, визнана недійсною, змінення або припинення правової підстави набуття (збереження) майна, у тому числі у виді розірвання кредитного договору, яка повинна передувати щодо вимог про застосування реституції, крім цього не надано належних доказів, що позивачкою було сплачено за кредитним договором більше ніж було передбачено умовами даного договору.
З урахуванням наведеного, оскільки під час розгляду справи не встановлено підстав для визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215, 216, 1054, 1055, 1212 ЦК України, ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 352, 354, 430, ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Найменування сторін:
- позивач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_1 );
- представник позивача адвокат Овчаренко Ігор Андрійович ( адреса : АДРЕСА_2 );
Повний текст заочного рішення виготовлено 08.02.2022 року.
Суддя Іршавського
районного суду : О. Б. Гичка