ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Справа № 610/1275/18

Провадження № 22-ц/790/502/22

27 січня 2022 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Пасічник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Тімонової В.М. (повний текст рішення складений 9 квітня 2021 року), -

У С Т А Н О В И В:

Чотирнадцятого травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати укладений з ОСОБА_2 шлюб, визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

В обгрунутвання позову послався на те, що 08.04.2016 між ним і ОСОБА_2 був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_4 . З початку лютого 2018 року ОСОБА_3 разом з донькою - ОСОБА_4 проживає окремо від ОСОБА_2 . Дитина перебуває на його утриманні. Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені. ОСОБА_3 був змушений піти з дитиною від дружини, оскільки вона систематично зловживала спиртними напоями, ображала його у присутності малолітньої доньки, витрачала сімейні кошти і державну соціальну допомогу на дитину не за цільовим призначенням. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За час проживання окремо від матері у дитини налагодився розклад дня, вона стала спокійнішою, у неї покращився апетит, вона помітно набрала у вазі, частіше посміхається, стала краще засвоювати навчальний матеріал. Разом із позивачем та донькою проживає мати позивача, яка допомагає йому у вихованні та забезпеченні дитини. Дитина має усі необхідні умови для життя і розвитку. Проживання дитини з батьком максимально відповідатиме її інтересам, забезпечуватиме їй гармонійне виховання та розвиток, становлення як особистості. Проживання з матір`ю суперечить інтересам дитини, оскільки ОСОБА_2 не працює, не має постійного заробітку, не сплачує аліменти на дитину, не має на праві власності нерухомого або рухомого майна, зареєстрованого місця проживання, має простроченні зобов`язання за кредитними договорами, перебуває на обліку у лікаря психіатра/невропатолога, має небезпечне захворювання, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Крім того, стосовно ОСОБА_2 зареєстроване кримінальне провадження про домашнє насильство - заподіяння позивачу тілесних ушкоджень. Сини відповідача від першого шлюбу: повнолітній ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 проживають самі у квартирі, орендованій за кошти їх дідуся, іноді їх навідує батько, хоча за рішенням суду про розірвання шлюбу діти були залишені з матір`ю. Відповідач не вміє готувати їжу, прибирати, доглядати дитину, майже від народження дитини - з двох місяців своєю поведінкою виявляє своє небажання доглядати за дитиною (т. 1 а.с. 1-5).

Першого жовтня 2020 року ОСОБА_8 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до ОСОБА_3 з зустрічною позовною заявою, після уточнення якої 23.11.2020 (т.1 а.с.231-234, т.2 а.с. 2-5) просив визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 .

Зустрічний позов обґрунтований тим, що за останні роки спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 останні почав поводити себе вкрай негативно, агресивно ставитися до своєї дружини та малолітньої дитини. Між ними в присутності доньки виникали сварки, які час від часу супроводжувалися застосуванням ОСОБА_3 фізичного та психологічного насильства до дружини і доньки, що стало причиною окремого проживання подружжя. 24.06.2020 ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та вона була госпіталізована. Кримінальне провадження, відкрите за вказаним фактом, було об`єднане з іншим кримінальним провадженням щодо спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень іншій особі. Обвинувальний акт у зазначеній справі вже направлений до суду. Подальше спільне проживання дитини з ОСОБА_3 є небезпечним. За вказаним у позові місцем роботи ОСОБА_3 вже не працює. ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю та донькою, забороняє ОСОБА_2 бачитися з дитиною, не бажає, щоб вона брала участь у вихованні доньки. Побоюючись за психічний та фізичний стан дитини, вона неодноразово намагалася відвідати доньку, однак ОСОБА_3 чинить їй у цьому перешкоди. Внаслідок цього ОСОБА_2 не має можливості спілкуватися з донькою, виховувати її, піклуватися про її життя і здоров`я. З цього приводу вона зверталася до Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області та їй було рекомендовано звернутися до опікунської ради Балаклійської РДА для вирішення питання щодо її участі у вихованні дитини. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, що на праві власності належить її повнолітньому сину - ОСОБА_6 . У цій квартирі є належні умови для проживання малолітньої дитини, її розвитку та виховання. На її утриманні перебуває неповнолітній син - ОСОБА_7 , 2004 року народження. Вона піклується про своїх дітей, має стабільний дохід, здатна забезпечити належні умови життя та розвитку своєї доньки ОСОБА_4 . До конфлікту з ОСОБА_3 , який стався 24.06.2020, вона добровільно забезпечувала доньку усім необхідним. ОСОБА_3 порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, у якому беруть участь обидва батьки, якщо інше не встановлено судом, та порушує право матері на особисте спілкування з дитиною.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 рокупозовні вимоги ОСОБА_3 задоволені (т.3 а.с. 15-20). Розірваний шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , зареєстрований 08 квітня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 80. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції посилався на те, що на виконання ухвали суду про витребування доказів Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області надала суду відповідь від 23.12.2020, згідно з якою надати висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 з одним із батьків немає можливості, оскільки батьки дитини не надали на розгляд комісії документи про наявність у них самостійного доходу, а також про те, що ОСОБА_3 не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами. Особисті неприязні стосунки між батьками призвели до того, що між ними виник спір про те, з ким із них буде проживати їх малолітня донька. Мати і батько рівною мірою мають необхідні якості вихователя, побутові умови, рівень матеріального забезпечення. При вирішенні судом питання про визначення місця проживання дитини, суд звертає увагу на те, чи мають вони реальну можливість займатися дитиною, створити їй необхідні умови для виховання і розвитку; рід діяльності кожного з батьків, режим їхньої роботи, наявність у родині матері (батька) осіб, здатних надати допомогу в догляді за дитиною (бабусь, дідусів, інших родичів), матеріальне становище батьків. ОСОБА_3 постійно проживає зі своєю донькою - ОСОБА_4 та своєю матір`ю - ОСОБА_12 (бабусею дитини), яка допомагає йому доглядати дитину. Малолітня донька сторін відвідує дошкільний навчальний заклад та гурток у м. Балаклія. Комфортне проживання та належне виховання дитини буде забезпечено у разі її проживання разом із батьком. При цьому суд враховав вік дитини 4 роки. У такому віці дитина безумовно потребує материнської опіки та проживання у звичній для неї обстановці. Батько взмозі створити умови для повноцінного життя та розвитку дитини, її безпеки, благополуччя, зростання в сімейному оточенні. Судом установлено, що ОСОБА_3 не перешкоджає спілкуванню дитини з матір`ю - ОСОБА_2 , яка проживає у м. Харкові та приїздить до доньки, проводить з нею час, спілкується. Врахувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що в найкращих інтересах дитини буде залишити проживати її разом з батьком, ОСОБА_3 .

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та задоволенні позову ОСОБА_3 скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі (т.3 а.с. 31-41).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив усі докази у справі, надавши перевагу лише доказам, наданим ОСОБА_3 . Так суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_6 , які пояснили, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_2 спілкуватися з донькою, вчиняє насильство проти ОСОБА_2 . Суд першої інстанції вважав, що оскільки насильство вчиняється не проти дитини, це не перешкоджає батьку виховувати дитину належно. Але суд не вказав, чому вважає, що доведеність вчинення батьком насильства не свідчить про неможливість йому виховувати дитину. Посилаючись на не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції не врахував, що на розгляді Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень стороннім людям та безпосередньо ОСОБА_2 , а також відповідь ГУНП в Харківській області про неодноразове подання заяв про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень. Також суд не врахував характеристику від 11.03.2021, видану виконавчим комітетом Балаклійської міської ради Харківської області, щодо негативного образу ОСОБА_3 під час його проживання у м. Балаклея. В оскаржуваному рішенні суду не була надана оцінка наданим 05.10.2020 медіафайлам, що містять інформацію про буденну поведінку ОСОБА_3 і його спілкування з дитиною. Суд першої інстанції долучив ці медіа файли до матеріалів справи, проте не надав їм оцінки. Суд першої інстанції не врахував, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності доводять суспільну небезпечність ОСОБА_3 , проживання чотирирічної дівчинки поряд із психічно неврівноваженим батьком і бабусею не може забезпечити належний розвиток дитини. Неведеною належними доказами є й фінасова спроможність батька забезпечити дитині нормальне існування. На час розгляду справи ОСОБА_3 вже не працював у Державній виконавчій службі України, а надані ним довідки про перебування на іспитовому терміні для зайняття посади помічника адвоката та проходження стажування на посаді помічника адвоката є неналежними доказами. Довідка про проходження стажування видана адвокатом, який в силу вимог закону не може бути керівником стажування. Суд не врахував, що ОСОБА_2 довела належними та допустимим доказами те, що вона офіційно працевлаштована, має стабільний дохід. Зареєстрована вона у квартирі, що належить на праві власності її повнолітньому сину, уклала вілповідний договір оренди. В квартирі створені нормальні умови для проживання дитини, що підтверджується складеним 05.11.2020 актом головного спеціаліста Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради. Заборгованість зі сплати аліментів виникла, тому що про існування відносно неї рішення про стягнення аліментів ОСОБА_2 дізналася через декілька років після його ухвалення. Сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не бажає, оскіьки сумнівається, що він використає кошти на потреби доньки.

Дев`ятого вересня 2021 року до Харківського апеляційного суду надійшов лист ОСОБА_3 , у якому він просив суд постановити ухвалу про витребування у Балаклійської служби у справах дітей висновок про доцільність визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 з ним. Клопотання мотивував тим, що при розгляді справи в суді першої інстанції висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання з батьком не склдався, в той час як служба у справах дітей в усному порядку вимагає для надання такого висновку ухвалу суду.

Сімнадцятого грудня 2021 року рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області № 371 був затверджений висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків.

26 січня 2022 року ОСОБА_14 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з клопотанням, у якому просила витребувати з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (надалі Департамент ХМР) висновок про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з одним із батьків.

Клопотання мотивоване тим, що Харківським апеляційним судом задоволене клопотання ОСОБА_3 про витребування висновку про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Балаклійської міської ради Харківської області. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, служба у справах дітей здійснює перевірку саме за місцем проживання (перебування) дитини, зокрема проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за встановленою формою, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області не наділена повноваженнями вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 та надання відповідного висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з одним із батьків, оскільки дитина проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Під час розгляду справи в суді першої інстанції місце проживання дитини було змінено за згодою сторін, і дитина з початку 2021 року проживає разом з матір`ю за місцем її проживання. Зазначена обставина підтверджена також у судовому засіданні (09.08.2021 о 14:00) під час розгляду апеляційної скарги, у тому числі і під час заслухання думки дитини. Дитиною було зазначено, що вона проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач неодноразово повідомляла про зміну місця проживання дитини, та зверталася за наданням висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини, проте їй було повідомлено, що такий висновок надається за місцем проживання дитини, і оскільки дитина не зареєстрована за вказаною адресою матері - такий висновок надано бути не може. На адвокатський запит представника ОСОБА_2 . Департамент ХМР повідомив, що при розглялі судом справ щодо визначення місця проживання дитини письмовий висновок щоло розв`язання спору готується органом опіки та піклування за місцем проживання дитини. Оскільки вілповілно до матеріалів справи дитина фактично мешкає у Балаклійському районі Харківської області, висновок органу опіки та піклування до суду готує орган опіки та піклування за місцем проживання дитини. Тобто попри наявність відомостей про фактичне місце проживання дитини, Департаментом ХМР знову було відмовлено у наданні висновку органа опіки та піклування. Тому такий висновок необхідно витребувати ухвалою суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, обговоривши клопотання представника ОСОБА_2 та дослідиши матеріали справи, вважає, що клопотання ОСОБА_14 підлягає задовленню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, предметом розгляду у цивільній справі № 610/1275/18 є визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків, з ОСОБА_3 або з ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

При цьому як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року (справа № 153/1334/16-ц) суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України (надалі СК України) при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з наявними у цивільній справі № 610/1275/18 матеріалами, Балаклійський районний суд Харківської області висновок органу опіки та піклування у служби у справах дітей не витребовував (т.1 а.с. 45, 65). В судовому засіданні 24.09.2018 представник Балаклійської районної державної адміністрації надала суду лист заступника голови № 01-46/3405 від 21.09.2018 про неможливість надати висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 через те, що сторони не надали всіх необхідних документів, ОСОБА_2 на засідання комісії взагалі не з`являлася (т.1 а.с. 72-73, 74).

Наданим на виконання ухвали Харківського апеляційного суду висновком виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області не визначено доцільність визначення місця пржиавння ОСОБА_4 з одним із батьків. Отримання такого висновку є суттєвим для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини та є імперативною вимогою закону. Тому клопотання ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про витребування такого висновку підлягає задоволенню.

При цьому слід наголосити, що при складенні такого висновку дослідженню підлягають умови життя обох батків, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 ОСОБА_3 згідно з копією паспорта зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 6-10). ОСОБА_3 згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 11.09.2019 з 22.08.2019 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 122).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 260, 261, 367 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про витребування доказів задовольнити.

Витребувати з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (м. Харків, вул. Чернишевська, 55) висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 або матір`ю ОСОБА_2 за результатами обстеження умов проживання обох батьків.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук