Справа № 161/7229/21 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/97/22 Категорія: 88 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Вакіна Д.О.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: Управління охорони здоров`я Луцької міської ради Поліщук В.С.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

фізичної особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що його брат ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства ІІ групи, інвалідність встановлена довічно.

Внаслідок психічної хвороби останній не може висловлювати свої думки, не може самостійно одягнутися, приготувати собі їжу, а також не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, потребує постійного догляду та допомоги, які він йому надає.

Ураховуючи наведене, просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном свого брата.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року заяву задоволено.

Визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним встановлено у 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подали.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи Управління охорони здоров`я Луцької міської ради Поліщук В.С. (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно (а.с.8).

Статтею 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частиною 1 ст. 298 ЦПК України передбачено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

З висновку судово-психіатричного експерта КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради №221 від 05.07.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (олігофренії в стані легко вираженої дебільності) з поведінковими порушеннями. Наявний у ОСОБА_3 психічний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.75-76).

Ураховуючи, що ОСОБА_3 унаслідок хронічного стійкого психічного розладу фактично позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про необхідність визнання його недієздатним.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Суд першої інстанції, дослідивши належні, допустимі та достовірні докази щодо психічного здоров`я ОСОБА_3 , ураховуючи подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради від 30.07.2021, як органу опіки та піклування, щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 (а.с.46-47), дійшов правильного висновку про призначення його опікуном брата ОСОБА_3 ..

Крім того, у суді апеляційної інстанції сам ОСОБА_3 пояснив, що до переїзду проживати до сестри за ним постійно доглядав брат ОСОБА_1 , який готував їсти, прав одяг і возив на огляд до лікарів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції не було повідомлено та заслухано самого ОСОБА_3 не впливають на правильність ухваленого рішення та відхиляються апеляційним судом, оскільки сама ж ОСОБА_2 , будучи учасником справи, у якої з її ініціативи на дату ухвалення рішення суду проживав ОСОБА_3 , не забезпечила його явку у судове засідання.

Крім того, пояснення недієздатної особи з приводу того, з ким саме він бажає проживати, не може мати остаточного значення, оскільки питання про призначення опікуна вирішується судом лише на підставі подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення конкретної особи опікуном.

Як на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, так і на даний час ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на подання належного пакета документів для вирішення питання про призначення і її опікуном над братом.

Ураховуючи наведене, у суду і не було обов`язку вирішувати питання про призначення її опікуном без відповідного на це подання органу опіки і піклування.

Разом із тим, зазначене не перешкоджає ОСОБА_2 використати своє право на подання заяви про вирішення питання щодо призначення її опікуном над братом, так як відповідно до вимог ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено кількох опікунів.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повно та об`єктивно дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді