справа № 631/56/22
провадження № 2-н/631/132/22
Нововодолазький районний суд Харківської області
С У Д О В И Й Н А К А З
10 лютого 2022 року селище міського типу Нова Водолага
Виходячи з приписів частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 Житлового кодексу України).
Приписами статті 68 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Аналогічні приписи містяться також у пункті 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якому передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг надає споживачу ОСОБА_1 послуги з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статтей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, та є однаковими для всіх споживачів.
Абзацом 5 пункту 13 розділу ХVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника та/або факт споживання електричної енергії.
У відповідності до пункту 13 «Перехідні положення» зазначеного Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Пунктом 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних услуг передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області таким постачальником визначено Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», яке має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19 червня 2018 року № 505).
Як убачається із наданих документів ОСОБА_1 користувалась послугами, які надавались Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» за адресою:АДРЕСА_1 . За період з 01.01.2021 по 30.11.2021 за вказаною адресою проведено нарахування за спожиту електричну енергію у розмірі 680 гривень 34 копійки, яка споживачем ОСОБА_1 сплачена не була, внаслідок чого виникла заборгованість у зазначеній сумі.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положеннями статтей 526, 527, 530 та 615 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускається та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За таких обставин, суд вважає, що заявлені вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання електричної енергії, підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат вирішується на підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 належить стягнути суму сплаченого судового збору на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут».
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 168 Цивільного процесуального кодексу України суд повідомляє, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Окрім того, під час розгляду даної заяви суд бере до уваги, що Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19 липня 2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.
Відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 наведеної Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.
Разом із тим, згідно із Законом України від 03 листопада 2020 року № 950-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» Розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнено пунктом 31 такого змісту: «До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не пізніше 1 січня 2022 року».
Законом України від 16 листопада 2021 року № 1874-ІХ «Про внесення зміни до пункту 31 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку із утворенням (ліквідацією) районів» у пункті 3? розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) цифри і слова «1 січня 2022 року» замінити цифрами і словами «1 січня 2023 року».
Також згідно листа Ради суддів України від 22 липня 2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.
Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.
Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Харківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.
Керуючись статями 11, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 615, 901 Цивільного кодексу України, частиною 3 статті 19, статтями 160 165, 167 169, 170, 172 Цивільного процесуального кодексу України, -
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя: Т. М. Трояновська
Копію судового наказу надіслати боржникові одночасно з копією заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом (частина 3 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України).
Роз`яснити боржнику, що відповідно до вимог частини 1 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України він має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі та повинна містити відомості та документи, передбачені частинами 3 та 5 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог частини 1 статті 172 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд протягом п`яти днів з дня набрання судовим наказом законної сили надсилає його копію (текст), що містить інформацію про вебадресу такого судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень та Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, стягувачу на його офіційну електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом у разі відсутності офіційної електронної адреси.
Судовий наказ набрав законної сили «_____» _____________20___ року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання до «_____» ___________20___ року.
Судовий наказ видано «_____» ______________20___ року.
Суддя: Т. М. Трояновська