08.02.2022 227/4391/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Добропілля, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованосі за кредитним договором б/н від 04.12.2017 року, яка утворилась станом на 17.09.2021 року в розмірі 13462,68 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 08.02.2022 року.

29.12.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки вимоги позивача повністю задоволенні відповідачем після пред`явлення позову. Також позивач просить винести подання про повернення судового збору.

В судове засідання сторони не з`явились.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про закриття провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з такого.

Підстави закриття провадження у справі передбачені ст.255 ЦПК України.

Згідно з п.2,4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Позивач в своєму клопотанні просить закрити справу і посилається на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, вказуючи, що після відкриття провадження у справі, його вимоги повністю були задоволенні відповідачем, що на його думку свідчить про відсутність предмету спору.

Але суд не може погодитися з вищевикладеним виходячи з такого.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

При цьому за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду від 02.12.2021 року

Відповідно до змісту клопотання позивача, вбачаться, що відповідач ОСОБА_1 добровільно сплатив заборгованість, яка була предметом спору у цій справі, до початку розгляду справи по суті. Тобто заборгованість була сплачена відповідачем після пред`явлення позивачем позову до суду та відкриття провадження у справі.

Вказане виключає можливість закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (за відсутністю предмета спору).

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивач в своїй заяві від 29.12.2021 року фактично не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тобто відмовляється від позову.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи викладене, суд приймає відмову позивача від позову, у зв`язку з задоволенням відповідачем позовних вимог після пред`явлення позову і тому провадження у справі підлягає закриттю саме у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у вигляді судового збору, сплаченого при подачі позову, виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 246 від 17.09.2021 року (а.с.1).

Зі змісту клопотання позивача вбачається, що він просить повернути йому сплачений судовий збір.

Враховуючи наведене, суд вважає розподіл судових витрат здійснити таким чином:

повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 1135,00 грн сплаченого при поданні до суду вказаного позову;

стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Акцент-банк» понесений судовий збір в розмірі 50%, що становить 1135,00 грн.

Керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 256, 258-260, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову від позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Провадження у цивільній справі (ЕУНСС 227/4391/21) за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1135,00 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень).

Повернути позивачу Акціонерному товариству «Акцент-Банк» (ЕДРПОУ 14360080) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжного доручення № 246 від 17.09.2021 року, що становить 1135,00 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Надруковано в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В.Здоровиця

08.02.2022