Справа № 219/9197/21
Провадження № 2-о/219/25/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіної Н.М.

за участі секретаря Бібік Н.М.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з заявою, яку вподальшому уточнила, згідно з якою просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт сумісного проживання заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її померлого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 18 листопада 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також встановити факт перебування заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Заявниця звернулася до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області з питанням переходу на пенсію померлого чоловіка ОСОБА_3 у зв`язку з втратою годувальника. Але в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області їй пояснили, що для вирішення цього питання їй необхідно звернутися до суду та встановити факт сумісного проживання з її померлим чоловіком на момент його смерті через те, що заявниця та її померлий чоловік на момент звернення заявниці до ПФУ мали різні місця реєстрації і саме ця обставина перешкоджає їй перейти на пенсію померлого чоловіка у зв`язку із втратою годувальника.

Зазначає, що з 18.11.2014 року, з початком АТО, заявниця разом з померлим чоловіком були зареєстровані як переміщені особи у своїх сватів у АДРЕСА_1 , там проживали поки її чоловік ОСОБА_3 сильно занедужав і вони разом поїхали до свого помешкання у АДРЕСА_2 . Через хворобу чоловіка вони проживали разом у м. Макіївка по день його смерті, вона його доглядала. І лише в березні 2021 року, після смерті чоловіка, її діти купили у м. Бахмуті житло та вона зареєструвалась за своїм новим місцем мешкання АДРЕСА_3 , тому при отриманні нової довідки переміщеної особи була вказана нова адреса її помешкання. Вказує, що вона отримувала маленьку пенсію, а її чоловік отримував набагато більшу пенсію, їх подружжя забезпечувалося лише з пенсії померлого чоловіка. Отже, для встановлення факту сумісного проживання та факту перебування на утриманні чоловіка заявниця вимушена звернутись до суду. Встановлення цих фактів їй необхідно для реалізації її права, передбаченого ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року відкрите провадження по справі, призначений судовий розгляд.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року прийнято до розгляду уточнену заяву представника заявника адвоката Гостренко С.Д., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Заслухавши представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що заявницею у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована АДРЕСА_2 , являється тимчасово переміщеною особою за адресою : АДРЕСА_4 ( а.с.4,6).

Згідно з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

Згідно з довідкою від 18.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 переместився з тимчасово окупованої території (району проведення АТО ) в АДРЕСА_1 (а.с.7).

13 січня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер у м. Макіївка, про що 09.04.2021 року складено відповідний актовий запис № 583, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.04.2021 року (а.с.5).

Згідно з довідкою Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком (а.с.6 зворотній бік).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.07.2021 року державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. спадкоємцем ОСОБА_3 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована АДРЕСА_2 . Спадкова справа № 262/2021, зареєстровано в реєстрі за № 2-916 ( а.с.8).

Відповідно до довідки військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області №2826 від 14.04.2021 року ОСОБА_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , проживала спільно з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , вела спільне господарство (а.с.9).

Згідно з довідкою Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. ОСОБА_3 вбачається, що він знаходився на обліку в Бахмутсько-Лиманському ОУПФУ особовий рахунок № НОМЕР_3 та розмір щомісячної його пенсії за період січень-квітень 2020 року складав 11514,80 грн., за період травень-червень 2020 року складав 12684,03 грн., за період липень-листопад 2020 року складав 12721,03 грн, за грудень 2020 року складав 12749,53 грн ( а.с.24)

Згідно з довідкою Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. ОСОБА_2 вбачається, що вона знаходиться на обліку в Бахмутсько-Лиманському ОУПФУ особовий рахунок № НОМЕР_4 та розмір її щомісячної пенсії за період січень-квітень 2020 року складав 2201,58 грн., травень-серпень 2020 року складав 2301,58 грн., за період вересень-грудень 2020 року складав 2339,43 грн. ( а.с.25).

З копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.03.2021 року вбачається, що заяву про встановлення факту смерті ОСОБА_3 - чоловіка заявниці ОСОБА_2 задоволено, судом встановлено факт смерті ОСОБА_3 у м. Макіївка в день ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.36-37)

Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лінію розмежування не перетинали за період з 04.11.2016 року по 04.11.2021 року ( а.с.42)

Згідно з консультативним висновком Академії медичних наук України від 16.03.2007 року ОСОБА_3 встановлено діагноз хвороба Паркінсона дрожательно-рігідна форма, брадікінетичний сіндром 2 ступеню (а.с.54)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який є сином заявниці, підтвердив, що померлий вітчим ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі, проживали в м. Торецьку Донецької області. У 2016 році його вітчим ОСОБА_3 занедужав та разом з матір`ю переїхали до м. Макіївки. Вітчим отримував пенсію, яка була основним доходом їх сім`ї.

Із «довідок, виданих лікарнею м. Макіївки», які надані представником заявника в якості доказів, вбачається, що ОСОБА_3 з 2016 року перебував на диспансерному обліку, діагнози ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз СН`АБ, хвороба Паркінсона.

Оцінюючи вказані довідки, видані на тимчасово окупованій території Україні, суд приходить до такого.

Постановою ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Місто Макіївка Донецької області відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки : документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів .

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою) (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як джерела інформації.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на наведені вище письмові докази та показання свідка, суд вважає доведеним факт того, що заявниця ОСОБА_2 на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_3 проживали однією родиною, за однією адресою. Характер допомоги у вигляді пенсії померлого ОСОБА_3 для заявниці був постійним, надавався систематично, протягом певного періоду часу, та померлим ОСОБА_3 виконувався обов`язок щодо утримання своєї дружини ОСОБА_2 .

Як установлено судом з письмових доказів та показань свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не працювала з 2002 року, розмір її пенсії складає 2300 грн., розмір пенсії ОСОБА_3 значно перевищував розмір пенсії заявниці. Таким чином, пенсія чоловіка заявниці, який помер, була постійним та основним джерелом засобів до існування та її проживання.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення, що встановлено у судовому засіданні та підтверджено відповідними письмовими доказами, показаннями свідка, що під час спільного проживання з чоловіком заявник перебувала на його повному утриманні, спільно проживала з ним однією сім`єю за однією адресою, а пенсійні виплати останнього були для неї постійним і основним джерелом засобів існування.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником заявника та заявником були обґрунтовані обставини, на які заявник посилалась як на підстави своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт того, що заявниця сумісно проживала з її чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 18 листопада 2014 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також факт перебування заявниці на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись статтями 12, 13, 76, 77, 247, 258, 263-265, 315 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , сумісно проживали в період з 18 листопада 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що має юридичне значення, того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка відповідно до статті 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою, перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ;

Представник заявника: ОСОБА_1 , адреса місцезнаходження: м. Бахмут, вул. Миру, 51, каб №8;

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка,8 .

Суддя Н.М. Рибкіна

31.01.2022