ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1126/22 Справа № 213/4505/19 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

заслухавши доповідь судді доповідача Зубакової В.П. по апеляційній скарзі позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року залишено без задоволення Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

22 жовтня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» звернувся до суду із апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПк України.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Судом встановлено, що повний текст рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року, яким залишено без задоволення позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, складено 27 серпня 2020 року, тобто тридцятиденний строк для апеляційного оскарження рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року закінчується 27 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року подано до суду 22 жовтня 2021 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, ч. 2 ст. 358 ЦПК України містить виключення за яких пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення може бути поновлено навіть у випадку подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а саме: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Зважаючи на те, що в клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» не навів виняткових обставин для подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення суду, яким залишено без задоволення позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року апеляційна скарга позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року була залишена без руху та надано останньому строк для звернення до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, із наданням доказів наявності виняткових обставин, визначених ч. 2 ст. 358 ЦПК України, для поновлення їй пропущеного процесуального строку.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року була направлена рекомендованим поштовим повідомленням на адресу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», зазначену в апеляційній скарзі: м.Кривий ріг, вул.О.Вишнів, 6А.

Однак, судова кореспонденція повернулася без вручення адресату із відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п. 3 ч. 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової кореспонденції є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року вважається врученою адресату 08 січня 2022 року.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом із бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у своїй скарзі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 2-6236/11.

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції вживав достатніх заходів для вручення копії ухвали про залишення скарги без руху, передбачених нормами ЦПК України, зокрема надсилав засобами поштового зв`язку на адресу позивача, яку ним вказано у свої скарзі, однак, останній судову кореспонденцію не отримав та не цікавиться станом ініційованого ним судового провадження.

Отже, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», звернувшись до суду із апеляційною скаргою на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року, не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Отже, позивачем пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, з наведенням поважних та об`єктивних обставин, які перешкоджали оскаржити судове рішення в апеляційному порядку в межах цих строків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за поданою апеляційною скаргою на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У X В А Л И В:

Відмовити позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» у відкритті апеляційного провадження по поданій ним апеляційній скарзі на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: