КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2401/2022
справа №757/6123/19-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Боримською Іриною Олегівною , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Писанець В.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни, Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" про скасування рішень про державну реєстрацію іпотеки та заборони на нерухоме майно, скасування записів про іпотеку та обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни, у якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса від 20 грудня 2017 року, індексний номер 38857146, про державну реєстрацію іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності; визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса від 20 грудня 2017 року, індексний номер 38857079, про державну реєстрацію заборони на вказану квартиру.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що в липні 2016 року ОСОБА_1 придбав вказану квартиру у ТОВ "Фінансова компанія "ІНВЕСТ ГАРАНТ АКТИВ", будь-яких обтяжень квартира не мала.

Вказує, що оспорювані реєстраційні дії стосуються реєстрації іпотеки щодо цієї квартири , яка є майном ПАТ Автомобільна компанія "Укртранс". Проте зазначає, що квартиру придбав не у ПАТ Автомобільна компанія "Укртранс" і це товариство, ймовірно, є попереднім власником.

Ухвалою Печерського районного суду від 12.02.2019 року відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що спір не підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції, та роз`яснено, що цей спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2019 року скасовано вказану ухвалу суду від 12.02.2019 року та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року провадження у справі закрито з тих підстав, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства за правилами ГПК України.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Боримською І.О., яка діє в інтересах позивача, подано апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26.05.2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Скаржник вказує, що висновок суду про підвідомчість цього спору господарському суду є помилковим і не відповідає положенням ГПК, оскільки у даному випадку позивач не звертався до суду з вимогою про визнання недійсним договору іпотеки, який укладено 28 листопада 2008 року між ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та ПАТ «АКБ «Київ», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», а також договорів про внесення змін до іпотечного договору. Позивач не є стороною ані кредитного, ані іпотечного договорів, а позовні вимоги не пов`язані із виконанням цих договорів. Предметом спору по даній справі є скасування рішень та записів про державну реєстрацію іпотеки та заборони на нерухоме майно, скасування записів про іпотеку та обтяження, відтак справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується виключно порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. вимог Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Представником відповідача ТОВ "Ріо Фін" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції. Одночасно вказує на висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 вересня 2020 року від 15 вересня 2020 року у справі №918/80/19.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Боримська І.О. підтримала подану апеляційну скаргу, пославшись на обставини, викладені у ній. Просить суд задовольнити скаргу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача ТОВ "Ріо Фін" адвокат Єлисеєв Є.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до вимог статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса від 20 грудня 2017 року, індексний номер 38857146, про державну реєстрацію іпотеки квартири, яка належить йому на праві власності; визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса від 20 грудня 2017 року, індексний номер 38857079, про державну реєстрацію заборони на вказану квартиру.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2021 року задоволено клопотання позивача про залучення співвідповідачів у справі та залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року провадження у справі закрито.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 26.05.2021 року, суд першої інстанції керувався частиною 1 статті 255 ЦПК і виходив з того, що ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки, який укладено 28 листопада 2008 року між ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та ПАТ «АКБ «Київ», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною за реєстровим №3622, а також договори про внесення змін до іпотечного договору. За таких обставин, суд першої інстанції уважав, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства за правилами ГПК України, в тому числі і визнання протиправними рішень реєстратора про внесення до реєстру відомостей щодо іпотеки та обтяження іпотеки за договором укладеним між юридичними особами.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вказує на таке.

Як убачається із змісту позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивач просить суд: скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни від 20.12.2017 року, про державну реєстрацію іпотеки квартири АДРЕСА_1 ; скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни від 20.12.2017 року, про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1 ; скасувати у Державному реєстрації речових прав на нерухоме майно запис №24056551 від 20 грудня 2017 року про іпотеку квартири АДРЕСА_1 ; скасувати у Державному реєстрації речових прав на нерухоме майно запис №24056632 від 20 грудня 2017 року про обтяження квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватний нотаріус при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень діяв всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», оскільки вказані дії вчинені за відсутності для цього правових підстав. Вказаними діями, на думку позивача, приватний нотаріус порушив права та законні інтереси позивача, зареєструвавши раніше припинену іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 , яка на момент такої реєстрації належала позивачеві.

Отже предметом спору є правомірність вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. реєстраційних дій стосовно об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 28 листопада 2008 року між ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та ПАТ «АКБ «Київ», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною за реєстровим №3622, а також договорів про внесення змін до іпотечного договору, у цій справі не заявлено.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки позивач у позові просить суд скасувати та визнати протиправним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерини Миколаївни від 20.12.2017 року №38857146 та №38857079.

Такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, предметом спору у цій справі є оскарження рішень Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 20.12.2017 року №38857146 та №38857079, тобто оскаржується правомірність вчинення нотаріальних дій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Отже в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

При цьому, відповідно частини 2 статті 4ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відтак до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18).

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував того, що позивачем у даній справі є фізична особа, та цей спір є спором цивільно-правового характеру, оскільки виник між позивачем та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катериною Миколаївною щодо правомірності реєстрації оскаржуваних обтяжень на майно позивача.

Апеляційний суд вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в тій частині, що позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, який укладено 28 листопада 2008року між ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та ПАТ «АКБ «Київ», правонаступником якого є ПАТ «АБ «Укргазбанк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною за реєстровим №3622, а також договорів про внесенні змін до іпотечного договору, оскільки таких вимог у цій справі не заявлено.

Предметом спору у цій справі є скасування рішень нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а не визнання недійсним основного чи похідного зобов`язання.

Вимоги позивача про скасування рішень приватного нотаріуса безпосередньо пов`язані із захистом позивачем свого цивільного права та фактично покликані на відновлення права власності позивача, який заперечує законність дій нотаріуса щодо реєстрації прав та їх обтяжень на належне йому нерухоме майно. Такий спір має приватноправовий характер.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи предмет спору та його суб`єктний склад, колегія суддів уважає, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постановах від 02 жовтня 2018року у справі №910/1733/18 та від 19 березня 2019 року у справі №904/2529/18.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

У вказаних вище постановах, про врахування яких вказав суд першої інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про те, що до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Вказані правові позиції не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у цій справі, оскільки спір не стосується виконання договорів, які укладені між юридичними особами, а стосуються правомірності дій приватного нотаріусу у контексті дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно».

Окрім того, колегія суддів вказує на помилковість посилання представника відповідача ТОВ "Ріо Фін" у відзиві на апеляційну скаргу на висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №918/80/19, оскільки правовідносини у справі, що переглядалась Верховним Судом і у цій справі не є подібними.

Згідно обставин справи №918/80/19 правовідносини сторін, та відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із кредитних і іпотечних договорів, натомість у справі, що переглядається апеляційним судом, прововідносини сторін виникли внаслідок вчинення приватним нотаріусом реєстраційних дій, які, на твердження позивача, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Боримською Іриною Олегівною , задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дні її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 1 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова