Справа №2-1369/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

приватного виконавця Проценко Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитра Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

02.02.2022р. до суду надійшло зазначене подання, яке приватний виконавець Проценко Д.Ю. мотивує тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №63932407 з виконання дублікату виконавчого листа №2-1369/09, виданого 15.03.2019р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 149 476,10грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1494,76грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00грн., усього 151 000,86грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.03.2020р. було замінено первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». Виконавче провадження відкрито 16.12.2020р. Копія постанови направлена боржнику рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у виконавчому документі, однак ним не отримана. В межах виконавчого провадження приватним виконавцем здійснені певні виконавчі дії направлені запити щодо з`ясування майнового стану боржника, накладено арешт на грошові кошти. Однак до теперішнього часу будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, боржником не здійснено, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду. Вказані обставини відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судовому засіданні приватний виконавець Проценко Д.Ю. заявлені вимоги підтримав повністю, просить подання задовольнити. Додатково суду пояснив, що згідно інформації, наданої на запити приватного виконавця, за боржником нерухомого чи рухомого майна не зареєстровано. Постановою приватного виконавця було накладено арешт на грошові кошти боржника на банківських рахунках, інформації про наявність чи відсутність таких коштів від банків не надходило. Також приватним виконавцем було звернуто стягнення на доходи боржника в ТОВ. Грошові кошти від цього ТОВ не надходили. Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України Клименко С.А. 4 рази перетинав кордон України і зазначений час перетину свідчить про те, що ОСОБА_1 працює за кордоном, має певний дохід, але фактично з 2009р. рішення суду не виконує. Просить подання задовольнити повністю.

Суд, вислухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, вважає подання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. перебуває дублікат виконавчого листа №2-1369/09, виданий 15.03.2019р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 149 476,10грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1494,76грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00грн., усього 151 000,86грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.03.2020р. було замінено первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Постановою приватного виконавця від 16.12.2020р. за заявою стягувача відкрито виконавче провадження №63932407 з виконання зазначеного виконавчого листа, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї неправдивих відомостей.

Копія цієї постанови 17.12.2020р. надіслана сторонам виконавчого провадження, в т.ч. боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена постанова боржнику вручена не була та повернута за закінченням строків зберігання.

З наданих суду копій документів виконавчого провадження №63932407 вбачається, що приватним виконавцем в грудні 2020р. після відкриття виконавчого провадження направлялись запити до уповноважених органів з метою виявлення доходів та майна боржника. Згідно з отриманої інформації рухомого та нерухомого майна за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано. Інформація про джерела доходів та розмір доходів відсутня. Також приватним виконавця 26.05.2021р. винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 за місцем працевлаштування. На даний час виконавче провадження триває, рішення боржником не виконано.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. №3857-XII (далі Закон).

П.5 ч.1 ст.6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством (ч.3 ст.6 Закону).

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В даному випадку суд виходить з того, що аналіз вищевикладених норм чинного законодавства свідчить про те, що громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України лише у випадку його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов`язань.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня. У сучасній українській мові це слово тлумачиться як: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, уникати; навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду на ці значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у вищевказаних Законах, слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК вказане подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, лише за участю державного виконавця, тому саме на останнього покладається тягар доказування обставин, які є істотними для вирішення даної справи, зокрема, факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення про стягнення з нього грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Однак, в порушення вищевказаних норм права, приватний виконавець не обґрунтував, які саме дії чи бездіяльність боржника ОСОБА_1 свідчать про його ухилення від виконання рішення суду, і не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього.

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається на те, що судове рішення боржником протягом тривалого часу не виконано, що само по собі не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З доданих до подання матеріалів неможливо встановити, чи відомо боржнику ОСОБА_1 про відкриття вказаного виконавчого провадження.

Згідно з наявними матеріалами та поясненнями приватного виконавця, копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена за зазначеною у виконавчому документі адресою, але повернулась без вручення із позначкою поштового відділення «за закінченням строку зберігання». Доказів здійснення виходів приватного виконавця за вказаною адресою, направлення боржнику та отримання ним викликів приватного виконавця, з`ясування дійсного місця проживання чи перебування боржника, не надано. Питання щодо невиконання постанови приватного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника також не з`ясоване.

Суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником протягом тривалого часу рішення суду не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення не може свідчити і сам по собі факт наявності у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон та інформація про перетин державного кордону.

Доводи приватного виконавця про те, що боржник виїжджав за межі України у зв`язку з працевлаштуванням за кордоном є припущенням. Дійсні причини перетину кордону не встановлені.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаним про покладений на нього судовим рішенням обов`язок сплатити грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал» і маючи реальну можливість виконати його, навмисно не виконує судове рішення, тобто ухиляється від виконання свого обов`язку.

Крім того, суд враховує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є виключним засобом, який може бути застосовано, зокрема, з метою захисту прав і свобод інших осіб, в даному випадку стягувача. Однак суду не надано доказів на підтвердження того, що на даний час неможливо захистити права стягувача іншими засобами, ніж застосування такого обмеження до боржника.

Так, на думку суду, стягувач скористався своїм правом на примусове виконання судового рішення про стягнення коштів з ОСОБА_1 , виконавче провадження триває і можливість задоволення вимог стягувача не вичерпана.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні вказаного подання слід відмовити.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в їзду в Україну громадян України», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,258-260,441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитра Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

03.02.2022