Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
02.02.2022 4-с/394/2/22
394/52/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення скарги без руху

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця та додані до неї матеріали

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із скаргою про бездіяльність державного виконавця

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї документами, суддя прийшла до висновку, що скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, право на звернення за правилами цивільного судочинства зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви.та містити відомості, перелічені статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.4 ст.74 вказаного Закону скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаржником в порушення даної норми не зазначено та не надано жодних доказів, без яких не можливо визначити підсудність справи, не надано рішення та виконавчий лист, яким судом видано, на підставі якого відкрите виконавче провадження.

Разом з тим, з тексту скарги вбачається, що виконавче провадження знищене, при цьому не вказано чи вживалися ним будь-які заходи на відновлення викоонавчого провадження, як те передбачено пунктом 4.12. Інструкції про проведення виконавчих дій чи розділом 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також можуть вбачатися підстави для звернення до суду з позовом про скасування арешту майна, а не зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Крім того до скарги додано Інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої вбачається, що скаржник 29.11.2021 року отримав Свідоцтво про право на спадщину, безпосередньо на земельну ділянку, що може спростовувати перебування майна під арештом.

Скаржником при цьому, не конкретизовано у скарзі, з якого саме майна необхідно зняти арешт, не ідентифіковано майно, не вказано в чому саме полягають незаконні дії виконавця щодо незняття арешту

Згідно п. 17 вищевказаної Постанови Пленуму, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Водночас скарга не містить відомостей про те, дії якого саме виконавця або якої виконавчої служби заявник оскаржує, не вказана адреса відповідного відділу ДВС, ненаведено докази на підтвердження того, що права заявника дійсно порушені (наприклад, квитанції про неможливість розпорядитись коштами на банківському рахунку чи довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно з відомостями про накладення арешту на майно державним виконавцем).

Тобто, не зазначено безпосереднього суб`єкта оскарження - державного виконавця, бездіяльність якого оскаржує заявник, за участю якого згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України має розглядатися скарга.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України до заяви має буди додано копї всіх документів, відповідно до кількості осіб,

Всупереч цьому, скаржником не додано копій документів по кількості осіб, що вказані учасниками у скарзі, не надано підтвердження про направлення скарги іншим учасникам виконавчого провадження, як і не вказано їх у самій скарзі, при цьому, слід зазначити, що відсутність у сторін документів не забезпечить учасникам справи рівні права щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України.

За вказаних обставин, суддя вважає, що скарга не відповідає вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме, у порушення п. 10 скаржником не зазначено підтвердження скаржника про те, що ним не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, під час вивчення матеріалів виявлено обставини, які свідчать про недодержання скаржником вимог, передбачених законом для звернення до суду з такими скаргами і, які перешкоджають її розгляду та дають підстави для залишення зазначеної скарги без руху.

Крім того, відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В силу ст.ст. 126, 127 ЦПК України скаржником не надано доказів звернення з відповідною скаргою у встановлені законодавством строки та не надано заяву про поновлення строку для подання скарги на бездіяльність виконавця.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин враховуючи приписи ст. 12 ЦПК України вказана скарга підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків, з метою ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення згідно зі ст. 263 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2,9,10, 95, 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

Скаргу ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця - залишити без руху.

Запропонувати виправити вказані недоліки, в строк не більше 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання зазначених вимог у вказаний строк заява буде вважатися неподаною, і буде повернута.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: