Справа № 2033/2-2093/11
Провадження № 4-с/645/3/22
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретар судового засідання Костенко Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягував ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В своїй скарзі скаржник просить зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника ОСОБА_1 , виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо боржника в рамках виконання виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова № 2033/2-2093/11 від 12.08.2015, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2015.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 15.07.2015 Апеляційним судом Харківської області по справі 2033/2-2093/11 винесено рішення, відповідно до якого підлягає стягненню на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором від 15.04.2008 у розмірі 3301011,07 гривень. На виконання даного рішення суду на підставі виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова № 2033/2-2093/11 від 12.08.2015 Відділом примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрите виконавче провадження № 48684858, в рамках якого накладено арешт на кошти та майно боржника. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 по даній справі скасовано заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.01.2012 та рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.05.2015, на підставі яких було видано вказаний виконавчий лист №2033/2-2093/11 від 12.08.2015. Відповідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 по справі №2033/2-2093/11, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.10.2017, яким відмовлено у задоволенні вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення боргу з ОСОБА_1 .. У зв`язку з цим, з боку боржника ОСОБА_1 на адресу відділу примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) подана заява, якою ОСОБА_1 просила закінчити виконавче провадження в частині стягнення з неї боргу, зняти арешти, накладені на її майно, виключити відомості відносно неї як боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення. Листом Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 48684858/ДВ-2 від 04.12.2020 у закінченні виконавчого провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 , знятті арешту майна та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників відмовлено, з посиланням на завершення 17.08.2017 виконавчого провадження № 48684858 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі вищевикладеного була подана скарга до суду.

Скаржник в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про слухання скарги без її участі. Скаргу просила задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представником стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» наданий відзив на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарни в повному обсязі, посилаючись на те, що скаржником порушені строки звернення з даною скаргою, а також на те, що норма п. 4 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі якої у виконавчому провадженні №48684858 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, не передбачає виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2015 а апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 січня 2012 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ІК 36789421, р/р НОМЕР_1 , МФО 300528) солідарно суму заборгованості за кредитним договором від 15 квітня 2008 року у розмірі 3 301 011,07 грн. (три мільйони триста одна тисяча одинадцять гривень сім копійок), яка складається з тіла кредиту у розмірі 251 864, 63 швейцарських франків (двісті пятдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири), що за курсом НБУ на 29.03.2011 року складає 2 179 409 грн. 82 коп.(два мільйони сто сімдесят дев`ять тисяч чотириста дев`ять гривень) та пені у розмірі 1 121 601 грн. 27 коп. (один мільйон сто двадцять одна тисяча шістсот одна гривня).

По зазначеній справі позивачу було видано виконавчі листи №2033/2-2093/11 від 12.08.2015.

На підставі виконавчого листа №2033/2-2093/11 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №48684858.

Відділом примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрите виконавче провадження № 48684858, в рамках якого накладено арешт на кошти та майно боржника.

17.08.2017 виконавче провадження завершено, виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 по даній справі скасовано заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.01.2012 та рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.05.2015, на підставі яких було видано вказаний виконавчий лист №2033/2-2093/11 від 12.08.2015.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.05.2017 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № CrL-SME 707/127/2008 року від 15.04.2008 року у розмірі 251 864 (двісті п`ятдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) швейцарських франків 63 (шістдесят три) сантіми, що в еквіваленті станом на 25.05.2017 року за курсом НБУ становить 6 775 158 (шість мільйонів сімсот сімдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят вісім) грн. 55 (п`ятдесят п`ять) коп.; заборгованість по пені у розмірі 1 121 601 (один мільйон сто двадцять одна тисяча шістсот одна) грн. 27 (двадцять сім) коп.; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судовий збір у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.10.2017 рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2017 року залишено без змін.

Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначена позиція повністю узгоджується із позицією. висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року по справі №658/715/16-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є стороною в рамках виконавчого провадження №48684858 (боржником), у зв`язку із чим має право звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність органу виконавчої служби.

Згідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як передбачено ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв`язку зі скасуванням судом апеляційної інстанції рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова та рішення апеляційного суду Харківської області, на підставі якого було видано виконавчий лист стягувачу (відповідачу у справі), а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди скаржнику в реалізації права власності, а тому вимоги скарги підлягають задоволенню.

Частинами 1,2 ст. 451 ЦПК України, передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того, суд зазначає, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати (зняти) арешт, накладений на майно (кошти) боржника ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ), виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо боржника ОСОБА_1 в рамках виконання виконавчого листа Фрунзенського районного суду м. Харкова № 2033/2-2093/11 від 12.08.2015, виданого на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2015 у справі № 2033/2-2093/11.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя