Ухвала

01 лютого 2022 року

місто Київ

справа № 754/2880/20

провадження № 61-676зно22

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., Усика Г. І., Яремка В. В., за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП БАНК» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ ТА ЇЇ РУХ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (далі -АТ «ОТП БАНК») щодо блокування банківського рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , відмови у здійсненні переказу та ненадання своєчасно інформації про підстави блокування.

Зобов`язано АТ «ОТП БАНК» протягом трьох банківських днів з дня набрання рішенням суду законної сили здійснити переказ коштів у сумі 3 215 000, 00 грн з поточного рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , без стягнення плати за виконання цього переказу. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до АТ «ОТП БАНК» про захист прав споживача. Визнано нечинними рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року. Закрито провадження у цивільній справі № 754/2880/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про захист прав споживача.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ДОВОДІВ ЗАЯВИ ПРО ВІДВІД СУДДІВ

Шульженко І. В. 12 січня 2022 року звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 754/2880/20 у зв`язку з тим, що заява, подана від його імені про відмову від позову та закриття провадження, у справі заявником не складалася, не підписувалася, відповідно до суду касаційної інстанції не направлялася. Тобто, зазначена заява є підробленою, подана іншою особою, наведене є обставиною, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відома заявнику на час розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року подану заяву ОСОБА_1 залишено без руху, заявникові надано строк для усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.

Зокрема, суд касаційної інстанції, вивчивши доводи заяви, визнав обов`язок ОСОБА_1 подати виправлену заяву, в якій визначити обґрунтовані підстави перегляду ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2021 року за виключними обставинами, тобто такими, які сформульовані у пунктах 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України.

ОСОБА_1 26 січня 2022 року звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про відвід суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., Усика Г. І., Яремка В. В.

На переконання заявника, зазначені судді, які раніше здійснили касаційний розгляд справи № 754/2880/20, провадження № 61-4807св21, не можуть розглядати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 36 та частини шостої статті 37 ЦПК України.

Також, на думку заявника, заяву про відмову від позову, яка подана нібито від імені ОСОБА_1 , Верховний Суд розглянув поспіхом та задовольнив, не вчинив дій, які відповідають практиці суду касаційної інстанції щодо отримання Судом підтверджень про намір заявника відмовитися від позову, як правило, у вигляді нотаріально посвідченої заяви.

Оскільки нововиявленою обставиною заявник наводить певну процесуальну недобросовісність колегії суддів під час прийняття заяви про відмову від позову, на його переконання, існує конфлікт інтересів.

Заявник вважає обґрунтованими сумніви в об`єктивності та упередженості суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., Усика Г. І., Яремка В. В., які раніше дійшли висновку про недобросовісність дій позивача, тобто ОСОБА_1 щодо реалізації його процесуальних прав на стадії касаційного провадження.

Додатковими підставами для відводу, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Погрібного С. О., є швидкий розгляд справ із порушенням принципу черговості, у яких відсутні клопотання про пришвидшення розгляду справи, зокрема і справи № 754/2880/20, з числа тих справ, які надійшли пізніше ніж зазначена справа.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

3.1. Щодо відводу судді-доповідача Погрібного С. О. в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України

«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність зазначених суб`єктивних або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення певним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона знаходить прояв не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин), - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі, як зацікавленість у розгляді конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді є недостатньо об`єктивними, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. у справі № 754/2880/20, Верховний Суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Верховний Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що суддя-доповідач Погрібний С. О. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм Верховним Судом підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді (суддів). Вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав відводу судді-доповідача Погрібного С. О., оскільки заяву про відмову від позову, яка подана нібито від імені заявника, Верховний Суд розглянув поспіхом та задовольнив, втім не вчинив дій, які відповідають практиці суду касаційної інстанції щодо отримання Судом підтверджень про намір заявника відмовитися від позову, як правило у вигляді нотаріально посвідченої заяви, а також висновок суду касаційної інстанції про недобросовісність дій позивача, тобто ОСОБА_1 , щодо реалізації його процесуальних прав на стадії касаційного провадження, не є проявом упередженості та необ`єктивності суддів під час розгляду справи № 754/2880/20 (ухвалення рішення про закриття провадження у справі), оскільки такі доводи зводяться до незгоди ОСОБА_1 із висновками та мотивами ухваленого Верховним Судом рішення.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Подібна позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07 вересня 2017 року № 46, у пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Відповідно доводи ОСОБА_1 щодо наявності конфлікту інтересів з тих підстав, що визначена авторозподілом колегія суддів раніше вирішувала питання про закриття провадження у справі за заявою заявника, яка, на його переконання, подана від його імені, втім іншою особою, що є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не зумовлює існування обставин, які можуть свідчити про наявність конфлікту інтересів.

Щодо додаткових підстав для відводу, які, на переконання ОСОБА_1 , викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді-доповідача Погрібного С. О., що мало прояв у швидкому розгляді справи № 754/2880/20 із порушенням принципу черговості, у якій немає клопотання про пришвидшення розгляду справи, з числа тих справ, які надійшли пізніше, ніж зазначена справа, Верховний Суд зазначає таке.

Зазначений довід стосується розгляду справи № 754/2880/20 по суті у межах касаційного провадження № 61-4807св21. Відповідно ОСОБА_1 , враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року справу було призначено до судового розгляду на 03 листопада 2021 року, відомості про що розміщено на сайті «Судова влада України», міг знати та заявити про такі підстави відводу колегії суддів у наведеній цивільній справі до ухвалення судового рішення по суті (закриття провадження у справі).

Втім, звертаючись 01 та 02 листопада 2021 року до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Погрібного С. О. та Гулейкова І. Ю., заявник не наводив такі підстави для відводу.

Верховний Суд констатує, що наведена ОСОБА_1 підстава відводу судді-доповідача Погрібного С. О., за змістом якої справа № 754/2880/20 розглянута Верховним Судом із порушенням принципу черговості, могла і мала бути відома заявнику до ухвалення судом касаційної інстанції рішення (закриття провадження у справі), відповідно наведений довід не може бути предметом перевірки у межах іншого провадження, а саме щодо розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно із частиною третьою статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу наведеного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу цього строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Висновки за результатами розгляду заяви про відвід в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду, отже, заявлений відвід є необґрунтованим. Доводи заявника щодо підстав для відводу судді обґрунтовуються помилковим тлумаченням норми процесуального закону.

Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тож, доводи заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді та свідчити про наявність сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Отже, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

3.2. Щодо відводу судді-доповідача в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за виключними обставинами

Відповідно до частини шостої статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Під час здійснення автоматизованого розподілу судових справ Верховний Суд керується, зокрема, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями) (далі - Положення), а також Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затвердженими постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 (далі - Тимчасові засади).

Згідно з пунктом 2.6 Тимчасових засад у разі надходження до касаційного суду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, незалежно від того, яким складом суду розглядалася справа, розгляд такої заяви здійснюється колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів, за виключенням суддів, які брали участь у вирішенні справи, про перегляд судового рішення в якій ставиться питання.

Виключно назва заяви та її процесуальна вимога, яка надійшла до Верховного Суду 12 січня 2022 року, свідчить про те, що ОСОБА_1 просить суд переглянути ухвалу Верховного Суду від 03 листопада 2021 року також і за виключними обставинами.

Втім, зазначена заява не містить наведення та обґрунтування існування будь-якої виключної обставини, визначеної пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України, за наявності яких Суд може переглянути власне рішення.

Наведене, серед іншого, стало підставою для залишення заяви ОСОБА_1 без руху, якому запропоновано подати виправлену заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими та виключними обставинами.

Отже, на час надходження до Верховного Суду заяви ОСОБА_1 та її реєстрації і подальшого авторозподілу раніше визначеному судді-доповідачу, за відсутності наведення заявником виключних обставин, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України, суд касаційної інстанціїправильно здійснив реєстрацію зазначених матеріалів відповідно до пункту 2.5 Тимчасових засад, тобто як заява про перегляд рішення лише за нововиявленими обставинами.

Наведене свідчить, що під час реєстрації 12 січня 2022 року заяви ОСОБА_1 не було порушено порядок визначення судді для розгляду справи (заяви), відповідно відсутні підстави для відводу судді-доповідача Погрібного С. О. відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 ЦПК України.

Потрібно враховувати, що конструкція та зміст статті 423 ЦПК України визначають, що одні й ті самі обставини не можуть слугувати підставами для перегляду судових рішень за нововиявленими та виключними обставинами одночасно. У цій статті однозначно розмежовуються підстави перегляду за нововиявленими та виключними обставинами. Правова природа таких відмінних обставин й зумовлює правила, що заява про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами повинна розглядатися тим самим судом, який ухвалив відповідне судове рішення.

Суд погоджується, що у разі подальшого наведення заявником виключних обставин для перегляду судових рішень, визначених пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України, їх належного викладення та обґрунтування вирішення такої заяви підлягає передачі для визначення іншого складу суду у порядку автоматизованого розподілу.

Висновки за результатами розгляду заяви про відвід в частині розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за виключними обставинами

Резюмуючи, Верховний Суд дійшов переконання, що доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для відводу судді-доповідача відповідно до пункту 4 частини першої статті 36, частини шостої статті 37 ЦПК України не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на помилкову тлумаченні заявником цих процесуальних норм. Лише назва заяви «за виключними обставинами» не дає підстав для висновку, що вже подана як така, оскільки, в першу чергу, підлягає з`ясуванню дійсний її зміст, який не свідчить про подання ОСОБА_1 заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а отже, станом на момент вирішення заяви про відвід немає підстав для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами іншим суддею відповідно до правил частини шостої статті 37 ЦПК України

Загальні висновки щодо вирішення відводу судді Погрібному С. О.

Враховуючи, що Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими та виключними обставинами, вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід судді, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, підлягає передачі іншому судді.

3.3. Щодо відводу суддів Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., Усика Г. І., Яремка В. В.

Відповідно до частин першої, другої статті 427 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді або колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. Протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Тож до та під час вирішення процесуального питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами повноважним складом суду є суддя-доповідач, який на цих стадіях провадження здійснює процесуальні дії одноособово, відповідно заявлення та вирішення відводу іншим суддям, які входять до складу колегії у справі № 754/2880/20, є передчасним, тому відвід в цій частині підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О., щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими та виключними обставинами, визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими та виключними обставинами, передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., Усика Г. І., Яремка В. В. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верхового Суду від 03 листопада 2021 року за нововиявленими та виключними обставинами повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний