Справа № 308/2278/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Куштан Б.П., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» на рішення Рахівського районного суду від 19 березня 2021 року у справі № 308/2278/19 (Головуючий: Марусяк М.О.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» про визнання звільнення недійсним, поновлення на роботі, відшкодування шкоди за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що протягом тривалого періоду часу перебував з відповідачем у трудових відносинах та до звільнення займав посаду майстра лісу Костилівського лісництва.

Однак, протягом останніх декількох років стан здоров`я позивача значно погіршився, у зв`язку з чим протягом тривалого періоду був відсутній на робочому місці через стан здоров`я.

Наказом № 339/К від 01.11.2019 з 01 листопада 2019 року позивача звільнено з роботи за нез`явлення на роботу протягом більше, як чотири місяці підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності, згідно з п.5 ст.40 КЗпП України.

Вважає, що таке звільнення є незаконним, підлягає скасуванню з поновленням на роботі, відшкодуванням шкоди за час вимушеного прогулу та відшкодуванням моральної шкоди, завданої незаконним звільненням. У день звільнення, позивач фактично був відсутнім на робочому місці через погіршення стану здоров`я, перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Центральної міської поліклінічної лікарні Івано-Франківської міської ради» з 15.10.2019 р. по 23.10.2019 р. та переніс оперативну ампутацію кукси V-ої плесневої кістки правої стопи з накладенням вторинних швів. Позивач з поважних причин, викликаних фізичною неможливістю бути на робочому місці, був відсутній 01.11.2019 року на робочому місці. Копію наказу йому було надано вдома 01.11.2019 року за місцем проживання та проведений повний розрахунок при звільненні.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 надавалась відпустка без збереження заробітної плати і більше ніж чотири місяці, але не підряд, був відсутній на робочому місці внаслідок тимчасової непрацездатності.

Наказом № 386/к від 12.12.2019 року внесено зміни до наказу № 339/К від 01.11.2019 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 у частині підстав звільнення, а саме: « ОСОБА_1 , майстра лісу Костилівського лісництва звільнено з 01 листопада 2019 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин).

Підставою для звільнення стали акти про невихід на роботу ОСОБА_1 з 07 жовтня по 30 жовтня 2019 року (акти від 07.10.2019 року, 08.10.2019 року, 11.10.2019 року, 18.10.2019 року, 30.10.2019 року.

Позивач вважає, що проведені звільнення є незаконними і підлягає поновленню на займаній посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди завданої неправомірним звільненням.

Рішенням Рахівського районного суду від 19 березня 2021 року збільшені позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» №339/к від 01.11.2019 "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади майстра лісу Костилівського лісництва Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство».

Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» №386/к від 12.12.2019 року "Про внесення змін до наказу від 01.11.2019 № 339/к "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Костилівського лісництва Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство».

Стягнуто з Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 листопада 2019 року по 05 березня 2021 року в сумі 108 264 грн..

Стягнуто з Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, перенесену внаслідок незаконного звільнення в сумі 10 000 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» в спеціальний фонд Державного бюджету України 3 073,60 грн. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як позивач не спростував факту вчинення дисциплінарного проступку і наведена ним виписка з медичної картки не підтверджує факту перебування на лікуванні позивача з 07.10.2019 року по 30.10.2019 року.

Заслухавши пояснення представника ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» - Левицького А.О., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» та займав посаду майстра лісу Костилівського лісництва.

Наказом відповідача №339/к від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 , майстра лісу Костилівського лісництва звільнено з 01 листопада 2019 року на підставі п.5 ст.40 КЗпП України (за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності).

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Із наказом про звільнення позивач ознайомлений був у день звільнення - 01.11.2019 року за місцем свого проживання, і місячний строк для звернення до суду з позовом про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі закінчувався 30.11.2019 року, який припав на вихідний день (суботу), а останнім днем для звернення до суду був 02.12.2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Оскільки 30.11.2019 року припало на вихідний день (суботу), останнім днем для звернення до суду - є 02.12.2019 року, а позивач надіслав позовну заяву через відділення Укрпошти саме 02.12.2019 року, тобто позивачем не порушено місячний строк для звернення до суду з позовом.

Згідно з п.5 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 з 02.07.2019 року по 05.08.2019 року перебував у основній щорічній відпустці, згідно наказу №189/к від 27.06.2019 року (а.с. 138, 139), а тому не міг перебувати на роботі більше чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової втрати працездатності і наказ про звільнення ОСОБА_1 із роботи № 339/к від 01.11.2019 року винесений у порушення вимог п.5 ст.40 КЗпП України.

Наказом № 386/к від 12.12.2019 року, внесено зміни до наказу №339/к від 01.11.2019 "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 " у частині підстав звільнення, а саме: " ОСОБА_1 , майстра лісу Костилівського лісництва звільнено з посади з 01 листопада 2019 року, згідно п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули без поважних причин).

Підставою для звільнення стали акти про невихід на роботу ОСОБА_1 за період з 07 жовтня по 30 жовтня 2019 року (акти від 07.10.2019 року; 08.10.2019 року; 11.10.2019 року; 18.10.2019 року; 30.10.2019 року).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір про закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Акти відповідача від 11 жовтня 2019 року про невихід ОСОБА_1 на роботу за період з 09 по 11 жовтня 2019 року, від 18.10.2019 року за невихід на ролботу ОСОБА_1 з 15.10 по 18.10.2019 року, від 30.10.2019 року про невихід ОСОБА_1 на роботу за період з 21.10 по 30.10.2019 року не можуть бути належними доказами по справі, оскільки підставою для звільнення по п.4 ст.40 КЗпП України є відсутність працівника на роботі без поважних причин протягом робочого дня і такі акти повинні фіксувати невихід працівника на роботу за кожний робочий день окремо, якщо такі мали місце, а не за періоди невиходу працівника на роботу.

Невихід працівника ОСОБА_1 на роботу 07 та 08 жовтня 2019 року, що стверджується відповідними актами відповідача від 07 жовтня 2019 року та 08 жовтня 2019 року, то позивач не був на робочому місці з поважних причин, так як хворів, що стверджується випискою із медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого № 12503/18 і не мав змоги оформити лікарняний лист, оскільки хворів тривалий час та вичерпав граничний термін перебування на лікарняному, який не може перевищувати чотирьох місяців протягом року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 із роботи було проведено із порушенням вимог трудового законодавства і порушене право позивача повинно бути поновлено, шляхом визнання незаконними та скасування наказів відповідача № 339/к від 01.11.2019 року та № 386/к від 12.12.2019 року.

При визначенні середнього заробітку який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції з посиланням на ст.27 Закону України «Про оплату праці» та правилами передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 обгрунтовано визначив стягнення такої за період з 01 листопада 2019 року по 19 березня 2021 року, що становить 347 днів х 312 грн. (середньоденна заробітна плата), і складає - 108 264,00 грн.

Разом з тим, позивачем доведено, що внаслідок незаконного звільнення з роботи не міг влаштуватися на іншу роботу, звільнення призвело до втрати частини доходів, як засобу до його існування та його сім`ї, емоційного навантаження та хвилювань, до порушення нормальних життєвих зв`язків, необхідності доркладати додаткових зусиль для організації свого життя та суд визначив стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., яка підлягає стягненню із відповідача на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 19 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 21 січня 2022 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой