Справа №489/6273/21 Головуючий суду першої інстанції - Коваленко І. В.
Провадження №22-ц/812/253/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2021 року, ухвалене за позовом Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі - ДП «Зоря»-«Машпроект») подало до суду зазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

На балансі позивача перебуває гуртожиток по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ДП «Зоря»-«Машпроект» з 13 лютого 2003 року по 17 січня 2017 року.

У зв`язку з цим відповідачу була надана для проживання кімната АДРЕСА_2 , яка розрахована на три ліжко-місця, якою він користується до цього часу.

Щомісячно відповідач повинен був сплачувати за користування кімнатою 1292,04 грн (430,68 грн х 3 ліжко-місця).

Однак він вказаного не здійснює, внаслідок чого за період з серпня 2018 року по березень 2021 року утворилася заборгованість в сумі 41 345,28 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2021 року позов ДП «Зоря»-«Машпроект» задоволено.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за проживання у гуртожитку в сумі 41 345,28 грн, а також судовий збір в сумі 2270 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено, що ОСОБА_1 вчасно не сплачував за проживання у гуртожитку, а тому з нього має бути стягнута заборгованість, що утворилася.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував, що між сторонами не укладався договір про користування ним всією кімнатою гуртожитку одноособово. Крім того апелянт наполягав на тому, що сплачував плату за проживання у гуртожитку до листопада 2018 року включно.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №252 від 11.03.1984 на баланс будинкоуправління ДП «Зоря»-«Машпроект» передано гуртожиток по вул. Чайковського, 40/2 у м. Миколаєві.

За відомостями ДП «Зоря»-«Машпроект» ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із підприємством у період з 13 лютого 2003 року по 17 січня 2017 року і є зареєстрованим у вказаному гуртожитку з 14 лютого 2003 року. З 2012 року ОСОБА_1 займає у гуртожитку кімнату АДРЕСА_2 , яка розрахована на три ліжко-місця.

Згідно з наказом ДП «Зоря»-«Машпроект» №28-01-ОС від 12.02.2016 з 01 лютого 2016 р. розмір оплати за одне ліжко-місце у гуртожитку встановлений у сумі 430,68 грн. Громадянам, які займають кімнату у повному обсязі, встановлена оплата за кожне використане ними одноособово додаткове ліжко-місце за тарифами, встановленими за одне ліжко-місце.

Відповідно до розрахунку позивача відповідач з серпня 2018 р. по березень 2021 р. не здійснив жодної оплати за користування кімнатою у гуртожитку, яка становила 1292,04 грн на місяць (430,68 грн х 3 ліжко-місця), у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 41 345,28 грн.

Стаття 130 ЖК УРСР визначає, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.

Пункти 4, 38, 39 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208, яке діяло станом на день вселення відповідача до гуртожитку передбачали, що гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей).

Плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця.

Згідно з п.3, 7, 11, 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498, яке набрало чинності 26.06.2018, жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах.

Користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла.

Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.

Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно оплачувати проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для стягнення з відповідача плати за користування кімнатою у гуртожитку є правильним, оскільки досліджені докази підтверджують факт користування відповідачем кімнатою у гуртожитку у період вказаний позивачем.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог позивача, тому що ним не було доведено досягнення домовленості з відповідачем про користування ним кімнатою одноособово і про сплату ним коштів за користування кімнатою за 3 ліжко-місця.

Беручи до уваги, що позивачем не було надано суду доказів такого погодження наявні підстави тільки для часткового задоволення позовних вимог ДП «Зоря»-«Машпроект», а саме у сумі 13 781,76 грн, виходячи з вартості одного ліжко-місця помноженого на 32 місяці заборгованості (430,68 грн х 32).

Посилання відповідача на те, що він здійснював оплату проживання у гуртожитку до листопада 2018 року, а ні до серпня 2018 року, колегія суддів відхиляє, бо він належними доказами цього не довів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в бік зменшення заборгованості до вищевказаної суми.

Оскільки рішення суду змінено, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, розмір судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції також підлягає зменшенню до 749,10 грн, тому що позовні вимоги задоволені на 33%.

Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача частково задоволена, то позивач повинен відшкодувати йому судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2281,35 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» заборгованість за проживання у гуртожитку у сумі 13 781,76 грн та судовий збір у сумі 749,10 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2281,35 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року.