РІШЕННЯ
25 січня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Новік Л.О., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Позивач у період з 01.02.2015 року по 31.08.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , які у свою чергу належним чином не здійснювали оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 66 577,07 гривень, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також просить стягнути на його користь понесені у зв`язку із розглядом справи судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 гривень.
Ухвалою суду від 02.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
У судове засіданні представник позивача не з`явилася, у позові просила розглянути справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, у якій просила застосувати позовну давність до заявлених вимог.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила.
Заяв по суті справи від сторін у справі не надходило.
На підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить право власності по 1/2 частині за кожною на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.08.2021 року. (а.с. 8)
На ім`я відповідачів відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 7)
Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.02.2015 року по 31.08.2021 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 66 577,07 гривень (а.с. 7). Розмір заборгованості підтверджуєтться наданим Позивачем розрахунком (а.с. 9-10).
Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Статтею 12 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачено надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З урахуванням вищезазначених положень ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог Концерну „Міські теплові мережі, а саме в межах стягнення заборгованості за період з 01.02.2015 року по 31.08.2021 року.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України).
У даному випадку відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про застосування позовної давності.
Як встановлено судом, з даним цивільним позовом позивач звернувся до суду у листопаді 2021 року, шляхом подання позовної заяви, яка була зареєстрована судом 01.11.2021 року, відповідно до реєстраційної відмітки на першій сторінці позовної заяви.
При цьому, судом встановлено, що сума, яку просить стягнути позивач, з відповідачів, складається із заборгованості, яка нарахована за період з 01.02.2015 року по 31.08.2021 року.
Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Судом встановлено, що строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості, заявлених до листопада 2018 року не переривався та сплинув, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з лютого 2015 року по листопад 2018 року, яка складає 6 765,74 гривень, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.
Вирішуючи позовні вимоги по заявленій до стягнення заборгованості за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року включно, суд виходить з наступного.
Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості за вказаний період, яка становить 59 811,33 гривень (66 577,07 гривень 6 765,74 гривень), відповідачами не спростовано. Таким чином, за поданим розрахунком за відповідачами залишається заборгованість у вказаному розмірі.
Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи встановлена судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачами не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року включно у сумі 59 811,33 гривень є законними і обґрунтованими.
У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути, відповідно до ст. 541 ЦК України, з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості по наданим послугам у розмірі 59 811,33 гривень. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270,00 гривні, на підставі ст. 540 ЦК України, у рівних частках.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року включно у сумі 59 811 (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 33 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: В.В.Калюжна