Ухвала

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 173/1373/17

провадження № 61-14672св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (позивач) - ОСОБА_1 ,

третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року у складі судді Петрюк Т. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні первісного позову, керувався тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідач письмово попереджався про перехід права власності на предмет іпотеки, оскільки із копії наданої позивачем претензії від 14 червня 2017 року вбачається, що позивач повідомляв відповідача про перехід права власності на предмет іпотеки вже після реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем та ставив вимогу про виселення відповідача із предмету іпотеки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна квартира, як предмет іпотеки, не відчужувалась, а вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджуються на примусову реалізацію майна. В той час як звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено в позасудовому порядку шляхом визнання права власності на предмет іпотеки у відповідності до умов укладеного договору іпотеки, які були добровільно погоджені сторонами при укладанні договору іпотеки, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року у оскаржуваній частині залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції, що підстав для виселення відповідача із спірного житлового приміщення не вбачається, оскільки позивачем не надано доказів про звернення стягнення, примусове відчуження на передане в іпотеку житлове приміщення, доказів отримання повідомлення за від 12 вересня 2016 року вх. № 61 про намір банку здійснити перехід права власності на предмет іпотеки.

У серпні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Касаційна скарга мотивована тим, що банком направлялась письмова претензія відповідачеві про добровільне звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останнім законні вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування, що й стало підставою звернення до суду. Судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц, постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В. М., про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності апеляційним судом не переглядалось, тому відповідно до статті 400 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович, про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності, за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2021 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська