Справа № 930/2382/21
Провадження № 2/930/111/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2022 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно (житловий будинок) в поряду спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно (житловий будинок) в поряду спадкування, відповідно до якого, просив, визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , на: житловий будинок «А», загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., веранда «а», навіс «а1», погріб «П», сарай «Б», сарай «В», літня кухня «Г», огорожа «1-2», колодязь «З», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними побудовами.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт посвідчений 24 січня 2002 року секретарем Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, відповідно до якого житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований в АДРЕСА_1 , заповів позивачу.

Інших спадкоємців, які мають право на спадщину у спадкодавця немає.

Таким чином, позивач стверджує, що він є єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

22 грудня 2015 року він звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок йому було відмовлено і 22 грудня 2015 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, являється те, що нього відсутні правовстановлюючі документи на даний житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, у зв`язку з неможливістю ним як спадкоємцем, який прийняв спадщину оформити свої спадкові права нотаріально.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Немирівської міської ради, до зали судового засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та про визнання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 17), який відповідно до заповіту посвідченого 24 січня 2002 року секретарем Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, заповів житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований в селі Будки, Немирівського району Вінницької області та все своє майно, яке належить йому на праві особистої власності, заповів ОСОБА_1 (а.с. 18), так, суд звертає увагу, що у заповіті не вказано номер будинку та вулицю на якій він розташований.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що житловий будинок, на який позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останньому на праві власності не належав, що, зокрема, підтверджується довідкою КП «Немирівське РБТІ» № 147 від 06 серпня 2015 року, відповідно до якої, по даним архіву станом на 01.01.2012 рік на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 право власності не зареєстровано (а.с. 13).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Відповідно до роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі № 2-1625/1997 (провадження № 61-6331св18) умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування.

Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя.

Отже суд не вправі визнавати за позивачем право власності в порядку спадкування на зазначений вище житловий будинок, оскільки за померлим це право не було зареєстровано.

Окрім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, або відмовилися від прийняття спадщини, про наявність чи відсутність спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині.

Для підтвердження вказаних обставин виникає необхідність в огляді матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, стороною позивача не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , оскільки в позовній заяві, позивача вказав, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак нічого не зазначив про наявність чи відсутність спадкоємців за законом, які мають обов`язкову частку у спадщині.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76,77 ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що заява представника відповідача про визнання позову, суперечить закону, а тому суд не приймає це визнання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: С.М. Науменко