Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1553/21

13 січня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Битківського Л.М.

з участю: секретаря Остапишин І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 травня 2021 року приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис за заявою ТОВ «Українські фінансові операції» про стягнення з нього заборгованості в сумі 25159,00 грн. 11 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього даної заборгованості та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 236,00 грн. Про ці дії він довідався 02 грудня 2021 року від роботодавця, куди надійшла постанова виконавця від 23 листопада 2021 р про звернення стягнення коштів на заробітну плату. Оскільки у документах державного виконавця зазначалось про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 28.05.2021 р., звертаючись до відповідної бази даних нотаріусів України, подав відповідні запити щодо отримання повної інформації до даного приватного нотаріуса, до стягувача та НБУ. Однак відповіді на запити не отримав. 18 квітня 2019 року позивач подав заяву до органів поліції про викрадення його сім-картки та вчинення шахрайських дій невідомими особами від його імені, в тому числі і оформлення онлайн кредитів на його ім`я. Нотаріусом винесено виконавчий напис, яким стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором № 438644, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Верона» та ОСОБА_1 15 квітня 2019 року. Оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні нотаріальної дії нотаріус порушив вимоги закону та не переконався у безспірності заборгованості.

В судове засідання позивач не з`явився. Подав клопотання у якому просив судове засідання проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Представник відповідача ТзОВ «Українські фінансові операції» та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву, а також письмових пояснень суду не надавали.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 травня 2021 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 70455, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1-31/08-В від 31 серпня 2020 року, за кредитним договором № 438644 від 15 квітня 2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 30 серпня 2020 року по 27 травня 2021 року включно, сума заборгованості складається з: 3600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1983,60 грн - заборгованість з нарахованими та несплаченими відсотками; 19175,40 грн - заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувач, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача, всього на загальну суму 25159 грн.

За заявою ТОВ «Українські фінансові операції» 11 листопада 2021 року приватним виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 25159 грн боргу.

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І. від 23 листопада 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід в ТзОВ "ІВА-АРТ".

18 квітня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області внесені відомості за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, номер кримінального провадження 0000092.

Статтями 15, 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису містить Порядок (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Також у розпорядженні суду не містяться документи, відповідно до яких ТОВ «Українські фінансові операції» набуло прав нового кредитора щодо боржника ОСОБА_1 , а також доказів того, що такі документи надавались нотаріусу при вчиненні виконавчого напису.

В ході розгляду справи не спростовано доводи позивача про те, що листів щодо сплати заборгованості він не отримував, тому не мав можливості оспорити вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» або ж виконати їх. Крім того, суду не надано документів на підтвердження того, що письмова вимога про стягнення заборгованості взагалі направлялася боржнику, і, відповідно, була ним отримана, та того, що така була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Також судом встановлено наступне.

Відповідно п. 2 розділу ІІ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з розрахункових і кредитних відносин» Переліку (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі.

Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому пункту 2 не передбачено в діючому Переліку.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 28 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

З огляду на викладене, оскільки судом встановлено, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, який зроблено ТОВ «Українські фінансові операції» одноособово без урахування думки та позиції позивача, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 908,00 грн сплаченого судового збору та 454 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, подану разом із позовною заявою, постановлено зупинити стягнення, яке проводиться на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І. у виконавчому провадженні № 67492417 щодо примусового виконання виконавчого напису № 70455, вчиненого 284 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 25159 грн.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі наведеного, Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 70455, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 25159 грн за кредитним договором № 438644, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору та 454 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Битківський