Справа № 444/3652/21
Провадження № 2/444/266/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції /м. Львів/ про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 09.12.2021 звернулася в суд із вищевказаним позовом.

Свої позовні вимоги мотивує наступним. Її бабуся ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 являється дочкою померлої ОСОБА_2 і мамою позивачки. Мама позивачки ОСОБА_3 змінила своє прізвище на " ОСОБА_4 " у зв`язку із одруженням. Позивачка вказує, що вона змінила своє прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 " у зв`язку із одруженням. Зазначає, що після смерті її бабусі ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Дане будинковолодіння станом на 30.06.1990 належало до колгоспного типу двору. Головою двору був ОСОБА_6 , а членом двору - його дружина ОСОБА_2 , тобто її бабуся. Вказує, що після смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_2 спадщину прийняла, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 березня 2000 року. Таким чином, її бабуся ОСОБА_2 успадкувала і 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Однак за життя ОСОБА_2 не оформила права власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору. Державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольга Ярославівна, постановою № 791/1-16 від 30.08.2021 року відмовила їй, ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з підстав неподання оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме ОСОБА_2 . Вказує, що право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Отже, позивачка мотивує позов тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті бабусі, прийняла після її смерті спадщину. Просить позов задоволити та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 13 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 02 лютого 2022 року о 09 год. 30 хв.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представник. Зазначили, що позов визнають.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підоготове судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачки, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнає позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Волиця і її матір`ю є ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 . Мама позивачки 09.05.1987 уклала шлюб із ОСОБА_8 у зв`язку із чим змінила прізвище "" ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ", що стверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 . Мама позивачки народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Волиця і її мамаю є ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 . Позивачка у зв`язку із реєстрацією шлюбу 26.04.2006 змінила прізвище " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ", що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 .

Відтак судом встановлено, що ОСОБА_2 являється бабусею позивачки ОСОБА_1 .

Бабуся позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла у віці 75 років ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Волиця Жовківського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 .

Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 615658873 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 Жовківською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу номер у нотаріуса 355/2020.

Встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті бабусі.

З копії довідки Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області № 1472 від 28.12.2020 вбачається, що в АДРЕСА_1 згідно записів погосподарської книги Гійченської сільської ради станом на 30 червня 1990 року членами колгоспного двору були: 1. ОСОБА_6 - голова двору; 2. ОСОБА_2 - його дружина.

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, головою двору був ОСОБА_6 , а членом двору - його дружина ОСОБА_2 , які не втратили право на даний двір, то суд приходить до висновку, що відповідно кожному із них налжало по 1/2 частині колгоспного двору.

Із матеріалів справи також вбачається, що бабуся позивачки ОСОБА_2 була спадкоємцем майна її чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається із права на середню земельну частку площею 0, 85 га, що знаходиться в с. Волиця.

Із копії реєстраційного посвідчення, виданого Червоноградським міжміським БТІ 04.07.1997, вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме 1/2 його частина, зареєстровано за ОСОБА_2 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Жовківською ДНК 05.06.1997 за реєстром № 2-1333.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 1137 від 31.08.2021, вбачається, що 24.04.1996 вулицю Калініна в с. Волиця перейменовано на вул. ак. Возняка.

Встановлено, що державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольга Ярославівна, у постанові № 791/1-16 від 30.08.2021 року зазначила, що відповідно до довідки Волицької сільської ради та рішення про розподіл спадкового майна станом на 30.06.1990 року одним із членів двору будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , являлась ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Нотаріус відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки для видачі такого необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок на члена двору, а саме ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 , було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 10.12.2020 року на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 71,4 м2, житлова (основна), 41, 9 м2, допоміжна (підсобна) 29, 5 м2. При будинку є літня кухня, сараї, споруди.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті бабусі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняла після її смерті спадщину.

І так як бабусі позивачки на праві власності належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 як члену колгоспного типу двору, суд приходить до висновку, що право власності позивачки на 1/2 частину даного будинку як спадкоємця за законом після смерті бабусі підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.