Справа №345/5320/21
Провадження № 2/345/100/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.,

з участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бережницької гімназії Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача - адвокат Німак М.Я. звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує наступним. 01.09.2005 ОСОБА_1 призначений на посаду вчителя фізики Бережницької ЗОШ І-ІІІ ступенів. З жовтня 2021 позивач стикнувся із грубим порушення його конституційного права на роботу з боку відповідача, яке полягало в тому, що директор навчального закладу незаконно вимагав на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмежив права працівника щодо повноцінної роботи. Так, 08.11.2021 позивачу відповідачем вручено наказ № 111 від 05.11.2021 про відсторонення від роботи невакцинованих працівників з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наказ мотивований тим, що на виконання постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 20.10.2021 № 1096, відповідно до ст. 46 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу», переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153, відповідач відсторонює позивача від роботи без збереження заробітної плати.

При цьому, ні в трудовому контракті, ні в посадові інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між позивачем та відповідачем такого зобов`язання з боку ОСОБА_1 немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення позивача з роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення.

Вважає даний наказ незаконний, а тому просить суд винести рішення яким визнати незаконним та скасувати наказ № 111 від 05.11.2021 про відсторонення від роботи невакцинованих працівників, виданий директором Бережницької гімназії Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та поновити ОСОБА_1 на роботі з 08.11.2021; зобов`язати Бережницьку гімназію Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення його від роботи у розмірі 8801,55 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 4500 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 01.12.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Представник відповідача - директор Бережницької гімназії Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Г. Томащук своїм правом подати відзив на позовну заяву скористалася та зазначила наступне. В даному випадку відсутнє порушення права позивача на працю, визначене ст.43 Конституції України, оскільки за ОСОБА_1 зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, а обмеження позивача у формі відсторонення від роботи правомірне, відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини. З 08.11.2021 почали діяти обмежувальні заходи щодо працівників закладів освіти, які не мають відповідних документів про вакцинацію чи медичних висновків проти показань до вакцинації, а тому, керівництвом Бережницької гімназії серед працівників даної установи проведено роз`яснювальну роботу, опитування та моніторинг наявності в усіх працівників вакцинацій.

Маючи на меті довести до відома позивача положення постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" щодо відсторонення від роботи працівників, які відмовляються чи ухиляються від вакцинації проти COVID-19, 29.10.2021 Бережницькою гімназією видано наказ №100 «Про ознайомлення працівників з вимогами постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 із змінами від 20.10.2021 №1096 щодо відсторонення від роботи працівників закладу, які відмовляються від проведення обов`язкових щеплень проти COVID-19». Того ж дня ОСОБА_1 з нормами постанови щодо обов`язкової вакцинації педагогічних працівників та усіма наслідками невиконання цих норм ознайомлено, про що складено відповідний акт.

Проте, у позивача не було наміру проходити вакцинацію, і враховуючи те, що позивач до кінця робочого дня 05.11.2021 не представив сертифікат вакцинації проти COVID-19, керівництво гімназії, виконуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 08.11.2021 змушене було винести 05.11.2021 наказ №111 «Про відсторонення від роботи невакцинованого працівника» яким відсторонило від роботи ОСОБА_1 з 08.11.2021 без збереження заробітної плати до часу усунення причин, що зумовили відсторонення, тобто до моменту отримання хоча б однієї дози вакцини проти COVID-19, з яким його ознайомлено.

Вважає, що наказ про відсторонення позивача від роботи відповідає нормам діючого законодавства та не порушує права працівника ОСОБА_1 , оскільки таке відсторонення передбачено як ст.46 КЗпП України.

Тому в даному випадку відсторонення позивача від роботи ґрунтувалось на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом та існування правових та фактичних підстав, як наслідок просить суд постановити рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Представник позивача - адвокат Німак М.Я. подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством; посилання відповідача як на підставу для відсторонення позивача від роботи на наказ № 100 від 29.10.2021 «Про ознайомлення з вимогами постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236…» є порушенням вимог ч.ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-III, а оскаржуваний наказ про відсторонення ОСОБА_1 від виконання роботи не містить відомостей на підтвердження відмови позивача здійснити щеплення у порядку, встановленому ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Наведені обставини також свідчать про те, що відповідачем не дотримано порядку відмови від профілактичного щеплення від COVID-19, яке не є обов`язковим у розумінні статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000.

При цьому, відсторонення працівника, який входить до переліку затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 №2153 є незаконним, в оскаржуваному наказі відсутні посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивача від роботи.

В даній справі, відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому, в силу положень п.1 ст.92 Конституції таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами.

Вважає, що вимога відповідача до позивача надати відомості, що стосуються наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, є грубим порушенням вимог статті 19 Конституції України, права позивача на конфіденційність та повагу до його приватного життя.

Ураховуючи всі обставини, порушення порядку відсторонення від виконання посадових обов`язків, встановленого Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прав позивача на працю, приватне життя, вимоги позивача ОСОБА_1 є правомірними та такими, що повинні бути задоволені щодо визнання незаконним та скасування наказу № 111 від 05.11.2021 про його відсторонення від роботи на час відсутності щеплення від COVID-19. Щодо вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення позивача від роботи, то зазначає, що в період з 05.11.2021 - дня відсторонення від роботи позивача, останньому було призупинено виплату заробітної плати, а тому вказана вимога також підлягає до задоволення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства приходить до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На час вирішення спору постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, у редакції чинній на 08.11.2021, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 46 КЗпП України, неконституційними не визнавались, є чинними, у зв`язку з викладеним підлягають застосуванню.

Встановлено, що 01.09.2005 позивач ОСОБА_1 призначений на посаду вчителя фізики Бережницької ЗОШ І-ІІ ступенів з неповним тижневим навантаженням (а.с. 13).

Кабінетом Міністрів України в грудні 2020 прийнято постанову із запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, яка містила вимоги про забезпечення контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень, відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 затверджено відповідний перелік працівників, що підлягають обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Зважаючи на це, 29.10.2021 Бережницькою гімназією видано наказ №100 «Про ознайомлення працівників з вимогами постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 із змінами від 20.10.2021 №1096 щодо відсторонення від роботи працівників закладу, які відмовляються від проведення обов`язкових щеплень проти COVID-19». Цього ж дня ОСОБА_1 з даним наказом, нормами постанови щодо обов`язкової вакцинації педагогічних працівників та усіма наслідками невиконання цих норм ознайомлено, про що складено відповідний акт.

Окрім цього, 08.11.2021 позивачем директору Бережницької гімназії подано заяву-роз`яснення згідно якої ОСОБА_1 вакцинуватися відмовляється, а тому відповідачем складено акт «Про відмову ОСОБА_1 надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19».

Зважаючи на це, 08.11.2021 позивачу відповідачем вручено наказ № 111 від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи невакцинованих працівників» (а.с. 8), який вмотивований тим, що на виконання постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 20.10.2021 № 1096, відповідно до ст. 46 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу», переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153, відповідач відсторонює позивача від роботи без збереження заробітної плати до часу усунення причн, що його зумовили.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили (постанова Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 761/12073/18).

Перелік заходів, які необхідно забезпечити керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій, передбачено п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236.

Зокрема, згідно вищевказаного Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Згідно зі ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Слід зазначити, що за змістом ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з п.1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267, Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

При вирішенні даної справи суд враховує позицію позивача про те, що відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Однак, невідповідність виданих у межах владних повноважень вищим органом виконавчої влади, а також центральним органом виконавчої влади в сфері охорони здоров`я, постанови та наказу на врегулювання трудових відносин під час дії запровадженого карантину, вимогам Конституції України, Кодексу про працю України, іншим законам відсутня, а зміст постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 в частині умов відсторонення від роботи, категорій працівників відносно яких запроваджуються заходи обмеження, є чітким та зрозумілим за виконанням, передбачуваним за правовими наслідками.

Окрім цього, слід також врахувати і конституційну вимогу про те, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Пунктами а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Таким чином, рішення відповідача - роботодавця щодо відсторонення від роботи (виконання робіт) позивача, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 якого визначена переліком та який відмовився від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідає вимогам законодавства України.

Натомість позиція позивача про те, що підстава відсторонення працівника від роботи, передбачена ст. 46 КЗпП України, а саме «в інших випадках, передбачених законодавством», не може бути застосована до спірних правовідносин, є безпідставною.

Щодо обробки, використання та зберігання персональних даних щодо стану здоров`я позивача, то з урахуванням Закону України «Про інформацію», КЗпП України,

Закону України «Про захист персональних даних» у виниклому спорі отримання інформації пов`язано із сферою трудових правовідносин, здійснюється відповідно до вимог закону, а тому не може беззаперечно обмежуватись у відповідному доступі, а вимога пройти обов`язкову вакцинацію не може бути розцінена як порушення права позивача на медичну таємницю.

Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 у справі №682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 111 від 05.11.2021 про відсторонення від роботи невакцинованих працівників, виданого директором Бережницької гімназії Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та поновлення ОСОБА_1 на роботі з 08.11.2021 задоволенню не підлягає, а спірний наказ прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Зважаючи на це, не підлягає до задоволення і вимога про зобов`язання Бережницьку гімназію Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення його від роботи.

Судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 286 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про освіту», ст. 46 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Бережницької гімназії Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: