Дата документу 04.02.2022 Справа № 331/3729/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/660/22 Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М.
Є.У.№ 331/3729/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Зазначав, що надавав відповідачам послуги із теплопостачання з 01.07.2013 по 31.05.2021, проте останні їх не сплачували, мають заборгованість на суму 27 851,22 грн., яку просив стягнути у солідарному порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року провадження у справі в частині позовних вимог Концерну «міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги закрито.

Позов Концерну «міські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з липня 2018 по травень 2021 у розмірі 16 961,98 грн.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь Концерну «міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1382,48 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Концерн «Міські теплові мережі» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції в рішенні зазначено, що позивачем не дотримано строків позовної давності, та стягнуто борг за надані послуги лише з липня 2018 року по травень 2021 року у розмірі 16 961,98 грн. Суд першої інстанції не врахував, що у липні 2016 ОСОБА_3 сплатила 500 грн. за централізоване опалення, а отже строк позовної давності переривався.

Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження отримані відповідачем ОСОБА_2 15 січня 2022 року. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі», суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості, та стягнув заборгованість за комунальні послуги в межах строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Встановлено, Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою (а.с.16).

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261468028 від 14.06.2021 року, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заведеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2013 по 31.05.2021 нарахована плата за спожиту теплову енергію на суму 27 851,22 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідач ОСОБА_2 як споживач комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства належним чином не виконував свої зобов`язання щодо оплати послуг за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 27 851,22 грн.

Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано враховано заяву представника відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Концерн «МТМ» звернулося до суду з позовом 09.07.2021, врахувавши трирічний строк позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягненню підлягає борг за період з липня 2018 р. по травень 2021 у розмірі 16 961,98 грн. (а.с.3,4).

З огляду на викладене, судом не знайдено законних підстав для стягнення за наданні послуги за період часу з 01.07.2013 по 30.06.2018 за правилами перебігу позовної давності.

Внесення боржником у липні 2016 року 500 грн. на погашення поточної заборгованості за комунальні послуги у відповідності до ст.264 ЦК України перервало перебіг позовної давності і відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності почався заново.

Проте з відповідним позовом до суду Концерн звернувся тільки у липні 2021 року, отже суд першої інстанції правомірно обмежив суму стягнення заборгованості трирічним строком.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вірно дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 як споживач житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати послуг за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням застосованого строку позовної давності, за період з липня 2018 року по травень 2021 року, яка підлягає стягненню з нього судовому порядку.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи, як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч.4 ст. 25 ЦК України).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.05.2018 року, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З вказаним позовом представник позивача звернулася до суду 09.07.2021 року, заявляючи про стягнення заборгованості за період з 01.07.2013 року по 31.05.2021 року.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 помер до пред`явлення позову до суду та відкриття провадження у справі, врахувавши зміст позовних вимог, суд дійшов вірного висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, тому провадження у справі в частині позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію закрито.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст..ст. 374,375,376, 381-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська