"02" лютого 2022 р. Справа № 363/4769/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Михальчук І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Димерської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Іванківської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Димерської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Іванківської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

31 січня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення зустрічного позову в зазначеній цивільній справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:

-Зобов`язати ОСОБА_2 , починаючи з 06 лютого 2022 року в першу та третю неділю календарного місяця о 12 годині 00 хвилин передавати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері ОСОБА_1 , з зовнішньої сторони хвіртки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а в другу та четверту неділю о 12 годині 00 хвилин приймати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його матері ОСОБА_1 , з зовнішньої сторони хвіртки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

-Зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливості необмеженого спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами телефонного чи іншого відеозв`язку, в тому числі відеозв`язку, який не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та її сином.

-Заборонити ОСОБА_2 змінювати місце перебування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , без повідомлення матері ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову зазначає, що 02.12.2020 року в.о. Голови Вишгородської районної державної адміністрації підписав розпорядження «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким на підставі протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Вишгородської РДА визначив місце проживання сина з нею, за адресою АДРЕСА_2 . Однак відповідач безпричинно та протиправно перешкоджає спілкуванню її, матері та рідного брата з ОСОБА_4 , ховаючи дитину за місцем свого мешкання. Таким чином порушується право малолітньої дитини на спілкування з одним із батьків матір`ю. На даний момент дитина практично не спілкується з нею, його матір`ю, та старшим братом майже півтора року, що сприяє відчуженню дитини від рідної матері та брата. З серпня 2021 року і до цього часу ні її, ні представників Служби у справах дітей Димерської ради, ні працівників Ювенальної превенції та Служби у справах дітей Вишгородської РДА до дитини не допустили. Враховуючи такі дії відповідача, а також вік дитини, таке перешкоджання у спілкуванні дитини з матір`ю може ускладнення виконання рішення суду, або навіть зробити його неможливим та обумовлює необхідність негайного вжиття заходів забезпечення позову до набрання рішенням у цивільній справі законної сили.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.2, п.3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується окрім іншого забороною вчиняти інші дії та встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до приписів статей 141,153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою;розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1- 3статті 157 СК України).

Судове рішення про визначення місця проживання дитини спрямовано визначення місця проживання дитини та можливої передачі дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, та забороні зміни місця проживання дитини без повідомлення іншої особи (матері/батька) спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE»).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ»).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 04 квітня 2018 року в справі № 344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17) та від 18 листопада 2020 року в справі № 127/31828/19 (провадження № 61-10859св20), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд зазначає, що обставини викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження та на підтвердження вимог зустрічної позовної заяви вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову.

Також судом зазначається, що негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (встановлення побачень матері з малолітньою дитиною) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрати емоційного зв`язку між позивачем і дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а тому заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач є співмірними із заявленими позивачем за зустрічним позовом вимогами.

Враховуючи викладене, вік дитини, неспроможність батьків самостійно врегулювати сімейні відносини щодо встановлення порядку спілкування дитини з обома батьками, з метою захисту прав та інтересів дитини та задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача за зустрічним позовом, суд вважає, що обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову в частині зобов`язання батька передавати дитину матері для спілкування та заборони зміни місця проживання дитини без повідомлення матері відповідає вимогам ст.150 ЦПК України, є співмірним із заявленими вимогами та буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між малолітньою дитиною та їх матір`ю, а тому заява про забезпечення позову в цій частині є такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги щодо забезпечення зустрічного позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливості необмеженого спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто засобами телефонного чи іншого відеозв`язку, в тому числі відеозв`язку, який не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та її сином, враховуючи вік дитини ОСОБА_3 , якому 2 роки, та невизначеність та необґрунтованість цих вимог - не підлягають задоволенню.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином застосовані судом заходи забезпечення позову можуть завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки та суму цих збитків. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Димерської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Іванківської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , починаючи з 06 лютого 2022 року в першу та третю неділю календарного місяця о 12 годині 00 хвилин передавати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері ОСОБА_1 , з зовнішньої сторони хвіртки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а в другу та четверту неділю о 12 годині 00 хвилин приймати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його матері ОСОБА_1 , з зовнішньої сторони хвіртки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Заборонити ОСОБА_2 змінювати місце перебування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , без повідомлення матері ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням у цій справі.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи, а також державному виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна