Справа № 147/1143/17
Провадження № 22-ц/801/373/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 рокуСправа № 147/1143/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.

секретар судового засідання Француз М. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне підприємство «Тростянецький спиртовий завод»

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд Державного майна України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року, постановлене у складі судді Мудрак А. М. в смт Тростянець, повне рішення складено 09 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Тростянецький спиртовий завод» про стягнення коштів.

Позов обґрунтовував тим, що він впродовж 2005-2007 років надавав відповідачеві позику, поворотну фінансову допомогу, а також мелясу, передавав на зберігання мелясу, проте жодних дій з повернення грошей чи товару відповідач не вчинив та на день звернення до суду борг складає 919 797, 08 доларів США, що по курсу становить 24 356 226 грн 68 к. (а. с. 1 - 2 том 1)

В подальшому позивач неодноразово уточнював (заява від 18.09.2020 року на а.с. 53-67 том 3), зменшував позовні вимоги: заява про зменшення позовних вимог від 05.01.2021 року (а. с. 221 229 том 3) та від 14 квітня 2021 року (а. с. 86 том 4) та остаточно висував вимогу стягнути з відповідача на його користь 10 499 952 грн 23 к., які складаються з наступного:

738 823,89 грн. за договором поступки права вимоги від 25.01.2007 року та від 21.03.2007 року від «Артеінвест»;

1 066 740,23 грн заборгованості за надану ним мелясу за договором від 01.11.2005 року № 01/11/01, яка облікована в реєстрі кредиторської заборгованості в сумі 1 060 766 грн;

1 007 393,21грн заборгованості за відпущену в борг відповідачеві мелясу за поступкою права вимоги від ТОВ «Артеінвест»;

1 502 653,60 грн. заборгованості за мелясу поклажодавця ОСОБА_1 , в т.ч. за договорами поступки права вимоги та через його повірених осіб ПП «Віват», СПД ОСОБА_2 , ТОВ «Артеінвест», фізособи ОСОБА_3 та ін.;

5 441 113,31 грн інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України;

773 228,00грн - 3% річних від прострочених сум.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року позов задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» Державного концерну «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі за зобов`язаннями 4 315 610 грн 92 к. (чотири мільйони триста п`ятнадцять тисяч шістсот десять гривень 92 копійки), інфляційні втрати в сумі 3 668 212 грн 30 к. (три мільйони шістсот шістдесят вісім тисяч двісті дванадцять гривень 30 копійок) та 3% річних в сумі 388 759 грн 70 к. (триста вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 70 копійок), а всього 8 372 582 грн 93 коп. (вісім мільйонів триста сімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят дві гривні 93 копійки). У решті позовних вимог відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судово розгляду підтверджено співпрацю та взаєморозрахунки між позивачем через повірену особу та відповідачем, а також між первинним кредитором, правонаступником якого став позивач за договором відступлення права вимоги, тому підтвердженою є заборгованість в розмірі 4 315 610 грн. 93 коп. Суд відмовив у застосуванні наслідків спливу строку позовної давності, про що клопотав відповідач, посилаючись на те, що в зобов`язаннях, що виникли між позивачем та відповідачем не було зазначено дати їх виконання, а ОСОБА_1 звернувся вперше з вимогою до відповідача 17.11.2014 року, тоді як до суду звернувся 13.11.2017 року (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті) (а. с. 35 том 1). Разом з тим, суд прийшов до висновку, що позивачем невірно визначена сума інфляційних втрат та 3 % річних, тому здійснив розрахунок за 3 роки, що передували зверненню до суду: з 13 листопада 2014 року по 13 листопада 2017 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач ДП «Тростянецький спиртовий завод» 05.01.2021 року (згідно відбитку штемпеля на поштовому конверті а.с. 167 том 5) подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої росить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно та неповно встановив всі обставини по справі, не врахував, що у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем, оскільки вони припинилися в силу закону: на підставі ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на той час, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.03.2008 року було порушено провадження у справі № 10/47-08 про банкрутство ДП «Тростянецький спиртовий завод» , оголошення про що було опубліковано в газеті «Голос України» № 104 (4354) від 03 червня 2008 року та відповідно до ч.1 ст. 14 зазначеного Закону конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до порушення справи про банкрутство, зобов`язані були впродовж 30 днів з дня оголошення в газеті, тобто до 03 липня 2008 року подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи на їх підтвердження. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на той час,, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені, - не розглядаються і вважаються погашеними. Ухвалою попереднього засідання від 27 серпня 2008 року Господарського суду Вінницької області затверджено реєстр кредиторів, ОСОБА_1 з вимогами НЕ звертався. Відтак зобов`язання відповідача перед ним є погашеними та припиненими в силу закону, що відповідає приписам статті 598 ЦК України. Ця обставина встановлена Постановою Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі № 10/47-08. Отже, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що вимоги, які наразі заявлені ОСОБА_1 у цій цивільній справі, припинені. Проте суд першої інстанції не зважив на цю преюдиційну обставину та не дав їй оцінки. Окрім того, відповідач зазначає, що вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами, а також про те. що суд безпідставно не застосував до даних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності.

19.01.2022 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, за результатами розгляду просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін, зазначає що суд повно і всебічно дослідив всі обставини справи та прийняв законне і справедливе рішення.

Від інших учасників справи відзив не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ДП «Тростянецький спиртовий завод» Кучерява І. П. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав. Позивач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції. Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, наданих як поворотна фінансова допомога, а також коштів за неповернений товар, переданий на схов.

По справі встановлено наступні обставини:

17 листопада 2005 року між ОСОБА_1 ДП «Тростянецький спиртовий завод» укладено договір №01/1-05 надання поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.5 договору цільова фінансова (грошима та сировиною) поворотна допомога складає 3 млн грн., що за курсом НБУ складає 600 тисяч доларів США (а. с. 148 том 1);

27 січня 2006 року між фізичною особою ОСОБА_1 та Державним підприємством «Тростянецький спиртовий завод» було укладено договір позики на загальну суму 600 000 доларів США, що за курсом НБУ 5,00грн. до одного, складає суму 3 000 000 грн (а. с. 18 том 1).

17 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ДП «Тростянецький спиртовий завод» було укладено договір відповідального зберігання майна. Відповідно до п.4 договору поклажодавець як особисто, так і через повірену особу ОСОБА_5 передає, а охоронник приймає на схов (зберігання) меляси в кількості 3500 тон (а. с. 30 том 1);

20 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ДП «Тростянецький спиртовий завод» було укладено договір відповідального зберігання майна. Відповідно до п.4 договору Поклажодавець як особисто, так і через повірену особу ОСОБА_2 передає, а Охоронник приймає на схов (зберігання) меляси в кількості 1500.00 тон (а. с. 32 том 1);

в якості доказів надано копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.06.2006 на суму 280 893,14 грн. та квитанції до прибуткового касового ордеру від 14.03.2006 на суму 457 930,75 грн. (а. с. 23 том 1); акт прийомки передачі до договору від 20.09.2006 меляси в кількості 1 506.634 тон (а.с.24 том 1); акт прийомки передачі до договору від 17.02.2006 меляси в кількості 1 610.10 тон (а. с. 25 том 1); акт прийомки передачі до договору від 17.02.2006 меляси в кількості 1 009.558 тон (а. с. 26 том 1); акт прийомки передачі до договору від 17.02.2006 меляси в кількості 2500.00 тон (а. с. 27 том 1); копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.09.2006 на суму 400 000,00 грн, копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 29.09.2006 на суму 200 000,00 грн. (а. с. 29 том 1); копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 06.02.2006, від 15.02.2006 року, 14.03.2006, 05.05.2006, від 27.01.2006, від 24.02.2006, 07.06.2006 (а. с. 65 том 1);

17.11.2014 ОСОБА_1 було надіслано до керівництва ДП «Тростянецького спиртового заводу» претензію з вимогою про погашення заборгованості на підставі правочинів, укладених в 2005-2007 роках на загальну суму 4 295 610, 07 грн, що станом на день подачі претензії складало 834 490, 48 доларів США (а. с. 15 том 1) та вдруге подано на адресу відповідача 27.11.2014 (а. с. 16 том 1);

17 травня 2017 року позивачем було направлено на адресу ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості претензію з вимогою погашення боргу, в тому числі по Тростянецькому спиртовому заводу в розмірі 919 797,08 доларів США, що було еквівалентно на момент звернення 24 310 236,82 грн (а. с. 119 том 1).

Відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поганами доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В справі що розглядається, було порушено правила юрисдикції загальних судів, визначені статтями 19-22 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина 2 статті 377 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду 13 листопада 2017 року (а. с. 66, т. 1) та висував вимогу стягнути з відповідача ДП «Тростянецький спиртовий завод» грошові кошти, надані як поворотна фінансова допомога, а також кошти за неповернений товар, переданий на схов, кошти за передані матеріальні цінності у вигляді меляси, тобто заборгованість, яка утворилася на підставі різних правочинів, які мали місце з 2005 по 2007 рік.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21 березня 2008 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/1512417) було порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» (справа № 10/47-08) (копія на а. с. 91- 92, т. 2).

Станом на день звернення ОСОБА_1 до суду (13 листопада 2017 року) процедура банкрутства завершена не була.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного-процесуального Кодексу України в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 із зданим позовом, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься в статті 19 ЦПК України, в редакції, чинній на даний час: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 12 Господарського процесуального Кодексу України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову), господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Аналогічна норма міститься в пункті 8 частини 1 статті 20 ГПК України, в редакції, чинній на даний час.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду у цій цивільній справі умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів було врегульовано законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції 1999 року, відповідно до положень статей 1, 14 якого вимоги ОСОБА_1 як кредитора ДП «Тростянецький спиртовий завод»» підлягали розгляду господарським судом в рамках справи про банкрутство ДП «Тростянецький спиртовий завод».

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII від 18.10.2018, який в силу пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, поширює свою дію на подальший розгляд справ про банкрутство незалежно від дати порушення (відкриття) провадження у таких справах, за винятком справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Відомості Верховної Ради України, 1992, №31, ст. 440 із наступними змінами).

Отже, з огляду на положення зазначених вище нормативних актів, у зв`язку з тим, що відносно ДП «Тростянецький спиртовий завод» було порушено справу про банкрутство, вимоги ОСОБА_1 не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства, а мали розглядатися господарським судом.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10 лютого 2021 року у справі № 10/47-08 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94863497), закрито провадження у справі № 10/47-08 про банкрутство Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" (вул. Соборна 14, смт. Тростянець, Тростянецький район, Вінницька область, 24300, код 05459157).

Проте закриття 10 лютого 2021 року справи про банкрутство відповідача жодним чином не впливає на визначення юрисдикції спору, провадження за яким було відкрито в порядку цивільного судочинства під час існування відкритої справи про банкрутство «ДП «Тростянецький спиртовий завод».

Також апеляційний суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 звертався до господарського суду Вінницької області з вимогою про стягнення з ДП «Тростянецький спиртовий завод» зобов`язань, які виникли за період 2005 2007 року:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24 липня 2020 року у справі № 10/47-08 встановлено, що зобов`язання боржника ДП «Тростянецький спиртовий завод» за період 2005 - 2007 років перед ОСОБА_1 як конкурсним кредитором припинено з 27.08.2008 року за наслідками затвердження реєстру вимог кредиторів боржника ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.08.2008 року, незалежно від обґрунтованості заявлених заявником вимог;

Зазначена Ухвала господарського суду набрала законної сили 11 листопада 2020 року за результатами апеляційного перегляду: Постанова північно-західного апеляційного господарського суду від 11 листопад 2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93003673);

Правильність висновків господарського суду Вінницької області, викладених в ухвалі від 24 липня 2020 року у справі № 10/47-08 підтверджена Постановою Верховного Суду від 06 квітня 2021 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 24.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2020 у справі № 10/47-08 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96309386).

Визначення правильної юрисдикційності того чи іншого спору має важливе значення. Адже Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Тому апеляційний суд констатує, що беззаперечно та однозначно вимоги ОСОБА_1 , заявлені ним до ДП «Тростянецький спиртовий завод», не підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства, на що суд першої інстанції уваги не звернув та розглянув справу з порушенням правил юрисдикції.

Тому виходячи з вище зазначеного апеляційний суд не дає оцінки доводам позивача викладеним в апеляційній скарзі та відповідача викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, та приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ДП «Тростянецький спиртовий завод»: рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року підлягає скасуванню, провадження у справі слід закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Одночасно слід роз`яснити позивачеві ОСОБА_1 в порядку пункту 1 частини 1 статті 255, статті 256 ЦПК України, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови позивач вправі звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 255, 256, 367, 374, 377, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд Державного майна України, - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 цивільного процесуального Кодексу України: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови позивач вправі звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Компенсувати Державному підприємству «Тростянецький спиртовий завод» () судові витрати, понесені ним на сплату судового збору в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень (платіжне доручення № 1 від 05 січня 2022 року) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк

Повне судове рішення складено 04 лютого 2022 року.