Справа № 487/6083/21
Провадження № 2-і/487/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шевкової Каріни Ігорівни про стягнення витрат на правничу допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шевкова К.І. звернулась до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн., відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

28.01.2022 адвокат Шевкова К.І. надала до суду заяву про розгляд заяви про стягнення витрат на правничу допомогу без її та ОСОБА_1 участі, заяву задовольнити в повному обсязі.

04.02.2022 ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій просив в задоволенні заяви про стягнення з нього витрат на правничу допомогу відмовити. Зазначивши, що він скористався закріпленим чинним законодавством України право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, його звернення до суду та відкликання позову було цілком обґрунтованим та законним. Ухвалою суду від 17.12.2021 його позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено 17.12.2021 без розгляду. Залишив свій позов без розгляду, у зв`язку з тим, що був не задоволений роботою свого адвоката. Отже, у цьому випадку не можливе застосування положення ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов було залишено без розгляду не в наслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №487/6083/21, приходить до наступного.

28.08.2021 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у розмірі 269376 грн.

Ухвалою від 03.09.2021 відкрите провадження у справі.

28.10.2021 представника відповідача адвокат Шевкова К.І. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначила, що відповідач заявляє, що очікує понести витрати на правничу допомогу, у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 15000 грн. (попередній орієнтований розмір) та докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду у строк, встановлений ст. 141 ЦПК України.

29.11.2021 позивач ОСОБА_2 надав до суду заяву про залишення його позову без розгляду за п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України

Ухвалою від 17.12.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,залишено без розгляду.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 правнича допомога надавалася адвокатом Шевкової К.І. відповідно до ордера про надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 26.04.2021.

30.12.2021 представника ОСОБА_1 - адвокат Шевкова К.І. звернулась до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн., на підтвердження чого надала розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу на загальну суму 15000 грн. та квитанцію прибуткового касового ордера №17-12 від 21.12.2021 на суму 15000 грн.

Звернувшись із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокат Шевкова К.І. посилалась на вимоги ч. 5 ст. 142 ЦПК України, зазначивши, що ухвалою суду від 17.12.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 здійснювала адвокат Шевкова К.І. на підставі ордера, виданого керівником адвокатського об`єднання «Карчагін, Колошин та партнери», б/н від 26.04.2021. У відзиві на позовну заяву відповідач просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, на підтвердження вказаних витрат надано копії розрахунку суми гонорару за надання правничої допомоги та квитанції до прибуткового касового ордеру.

Згідно ч.5 с. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Суд враховує, що ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 по справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20, від 09.04.2021 по справі № 924/804/20).

Так, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Так, статтею 11 ЦПК України визначено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями ст. 257 ЦПК України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, у поданій представником відповідача заяві про стягнення судових витрат не наведено належних обґрунтувань щодо зловживання позивачем процесуальними правими, а саме по собі пред`явлення позову ОСОБА_2 не може свідчити про необґрунтованість її дій.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц.

Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння позивача правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій позивача та його вини суду заявником не доведено.

Не вказано які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шевкової К.І. про стягнення витрат на правничу допомогу, за недоведеністю належними та допустимими доказами.

Керуючись ст..142 ч. 5 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шевкової Каріни Ігорівни про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.М. Афоніна