Справа №766/1951/22 н/п 2/766/5126/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміна О.І. розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про визнання незаконним та необґрунтованим рішення та скасування страхового акту,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Лошкарьова Ф.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про визнання незаконним та необґрунтованим рішення та скасування страхового акту, просить визнати незаконним та необґрунтованим рішення ПАТ «Страхова компанія «Уніка» про визнання транспортного засобу Hyundai elantra реєстраційний номер НОМЕР_1 фізично знищеним, коли вартість відновлювального ремонту в 419.017,80 гривень, відносно суми страхового відшкодування в 532.900,00грн. складає 78,63%; скасувати страховий акт ПАТ «Страхова компанія «Уніка»№00361755, що склав Бровко В.В. 27.08.2020, затверджений заступником директора департаменту регулювання збитків Гнатюк Р.В. 27.08.2020.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріали поданої заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що заява підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до правил підсудності визначених ч.5 ст.28 ЦПК України (звернення до суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача).

У позовній заяві представник позивача посилається на цей закон та наголошує на тому, що позивач є споживачем послуг. Доданим аргументом звернення позивача до суду на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є звільнення його від сплати судового збору.

Позовними вимогами позивача є визнання незаконним та необґрунтованим рішення та скасування страхового акту.

Звертаючись за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області, позивач керувався ч.5 ст.28 ЦПК України, подаючи позов за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, якою встановлені правила альтернативної підсудності, за зареєстрованим місцем проживання позивача можуть пред`являтись позови про захист прав споживача.

Згідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не зазначено, споживачем саме яких товарів, робіт та послуг відповідача він є.

Перевіряючи твердження позивача про підсудність вищевказаного позову Херсонському міському суду Херсонської області, як суду за зареєстрованим місцем проживання позивача, суд виходить з наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.1991 р №1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону №1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме, як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом, а саме: визнання недійсним договору позики з огляду на їх несправедливість (ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів").

А відтак, на правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність за його зареєстрованим місцем проживання.

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідачем у справі є Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» юридична адреса: вул. Теліги Олени, 6-В, м. Київ, 04112.

З урахуванням наведеного вище, позовна заява підсудна Шевченківського районному суду м. Києва, як суду за місцезнаходженням відповідача юридичної особи.

Частиною 9 ст.187 ЦПК України передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно дост.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Херсонському міському суду Херсонської області, у зв`язку з чим її необхідно передати за підсудністю до Шевченківського районному суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Матеріали позовної заяви адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про визнання незаконним та необґрунтованим рішення та скасування страхового акту - направити за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А)

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяО. І. Кузьміна