Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/228/22
Провадження № 2-з/553/20/2022
У Х В А Л А

Іменем України

03.02.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Тимчука Р.І.

за участю секретаря Махаринської Я.А.,

розглянувши матеріали заявиОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «МЕГАБАНК» про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності

У С Т А Н О В И В :

01.02.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «МЕГАБАНК» про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності.

Справа передана судді Тимчуку Р.І.02.02.2022.

Заявник вказує, що спільним майном, набутим під час шлюбу є вклади, які обліковуються на рахунках. Просить суд накласти арешт на дані рахунки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

Згідно роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра

звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідальності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги підстави та предмет позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечння позову може призвести до того, що предмет позову може бути реалізований і в разі задоволенняч позову, рішення суду неможливо буде виконати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-150,153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «МЕГАБАНК» про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності- задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «МЕГАБАНК» про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності шляхом накладення арешту на рахунки на яких обліковуються вклади, а саме на:

-рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на підставі договору №90.59. вклад «Стандарт Строковий» на 12 місяців від 24.03.2021 року;

-рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «МЕГАБАНК» на підставі договору №5674-635К/2021 банківського строкового вкладу від 24.03.2021 року.

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук