Справа № 496/1639/13-ц
Провадження № 6/496/22/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 61197362 з примусового виконання: 1) виконавчого листа №2-1783/10 виданого 08.05.2019 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованості за кредитом у розмірі 331 883,11 грн.; стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк» судового збору у розмірі 1700,00 гри. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. Так, 12.06.2019 року Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59346890 та 12.06.2019 року надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом за адресою, вказаною у виконавчому документі; 2) виконавчого листа № 496/1639/13-ц виданого 30.07.2013 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 409,58 доларів США та комісії 1600 грн.; стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судового збору по 583,88 грн. з кожного. 06.02.2020 року Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61195413 та 07.02.2020 року надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом за адресою, вказаною у виконавчому документі. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Окрім того, 25.02.2020 року представник ОСОБА_1 за довіреністю від 13.06.2019 року - ОСОБА_3 ознайомилась з матеріалами виконавчих проваджень, про що свідчить її розписка. Боржник не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, як це вимагає Закон України «Про виконавче провадження». Приватним виконавцем на виконання вимог заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження про накладення арешту на все майно боржника з метою реального виконання вимог виконавчого документа в межах суми боргу було винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про накладення арешту на майно боржника, ВП № 59346890 від 12.06.2019 року. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника. Згідно довідки ПФУ, боржник пенсію не отримує, не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами. Згідно довідки ДФС за боржником відсутні відкриті розрахункові рахунки в банках (як ФОП або самозайнята особа) та він не отримує доходи. Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області та електронної відповіді МВС України, за боржником не зареєстровані транспортні засоби. Відповідно до довідок Державного агентства рибного господарства, Головного управління Держспоживслужби в Одеській області, рухомого майна яке належить боржнику на праві власності не виявлено. В результаті винесення постанов про арешт коштів боржника, приватним виконавцем було виявлено та арештовано рахунки боржника у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «ПУМБ», на яких виявились незначні кошти -14,37 грн. (АТ КБ «ПриватБанк») та 4,25 грн. та 15,51 долар США (АТ «ПУМБ»). Вищевказані грошові кошти були списані на підставі платіжних вимог від 30.07.2019 року та 13.08.2019 року. Згодом, боржник самостійно сплачував заборгованість на рахунок приватного виконавця незначними сумами: у лютому 2020 року - 500,00 грн., в жовтні 2020 року - 400,00 грн., в вересні 2020 року - 500,00 грн., в листопаді 2020 року - 500,00 грн., в грудні 2020 року - 400,00 грн., в січні 2021 року - 400,00 грн., в березні 2021 року - 400,00 грн. Однак, після останнього платежу боржник взагалі припинив сплачувати заборгованість за судовими рішеннями. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.01.2022 року та відповіді КП «БТІ» ОМР від 28.05.2021 року, боржник не є власником будь-якого нерухомого майна. Відповідно до довідки Головного управління ДМС України в Одеській області від 13.06.2019 року, боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 10.08.2018 року. Згідно довідок Державної прикордонної служби України від 15.07.2019 року та від 23.01.2022 року, боржник чотири рази на досить тривалі строки виїжджав з України. Таким чином, маючі боргові зобов`язання та знаючи про необхідність виконання рішення суду, боржник витрачає грошові кошти на тривалі поїздки за межі України у той час, коли він повинен виконати рішення суду. В добровільному порядку вимоги виконавчого документу боржником не виконані. Боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Боржником не вжито жодних заходів щодо виконання вимог виконавчого документу та не надано жодних пояснень стосовно не виконання вимог виконавчого документа. Станом на час подачі подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, боржник вчиняє дії, що ускладнюють виконання рішення: не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про фактичне місце проживання, майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; витрачає кошти на поїздки за кордон, замість виконання своїх грошових зобов`язань; не здійснює жодних дій, направлених на виконання рішення суду. Все вищевикладене свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань, встановлених судовим рішенням, у зв`язку з чим приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. звернувся до суду з вказаним поданням.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. у судове засідання не з`явився, але у поданні зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності.

Суд розглянув подання у відсутність приватного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження, надсилаються адресатам рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, боржник повинен бути повідомлений про відкриття виконавчого провадження з метою реалізації своїх прав та зобов`язань у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича перебуває відкрите виконавче провадження № 59346890 з виконання виконавчого листа по справі № 2-1783/10, виданого 08.05.2019 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованості за кредитом у розмірі 331 883,11 грн., судового збору у розмірі 1700,00 гри. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. Так, 12.06.2019 року Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59346890 та 12.06.2019 року надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження. Відомості про отримання вказаної постанови боржником ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

В рамках виконавчого провадження № 59346890 приватним виконавцем були винесені постанови про: відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, звернення стягнення на майно боржника, арешт майна боржника, арешт коштів боржника.

Також, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича перебуває відкрите виконавче провадження № 61195413 з виконання виконавчого листа по справі № 496/1639/13-ц, виданого 30.07.2013 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 409,58 доларів США та комісії 1600 грн., судового збору по 583,88 грн. з кожного. 06.02.2020 року Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61195413 та 07.02.2020 року надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження. Відомості про отримання вказаної постанови боржником ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

В рамках виконавчого провадження № 61195413 приватним виконавцем були винесені постанови про: відкриття виконавчого провадження, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, зміну (доповнення) реєстраційний даних, об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

З матеріалів справи також вбачається, що в ході примусового виконання рішення суду, приватний виконавець для встановлення джерел доходів та майна боржника направляв запити до Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Головного управління Держпраці в Одеській області, Головного управління Держспоживслужби в Одеській області, Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту, Державного агентства рибного господарства України, Державної прикордонної служби України, Головного управління державної міграційної служби України в Одеської області, Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

Згідно отриманої інформації, майна та джерел доходів у ОСОБА_1 на території України виявлено не було.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.01.2022 року та відповіді КП «БТІ» ОМР від 28.05.2021 року, боржник не є власником будь-якого нерухомого майна.

Як вбачається з довідок Державної прикордонної служби України від 15.07.2019 року та від 23.01.2022 року, боржник чотири рази виїжджав за межі України: 14.06.2019 року, 15.07.2020 року, 15.12.2020 року, 09.08.2021 року.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

Суд вважає, що «ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань» є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. Адже положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим із метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема п. 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

У розумінні ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Оскільки, відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то на останнього і покладається тягар доказування. До того особа стосовно обмеження права якої винесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання й має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте лише наявність рішень судів про стягнення боргу та самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Крім того, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Так, у поданні вказано, що ОСОБА_1 частково сплачував грошові кошти на рахунок приватного виконавця, а саме у лютому 2020 року - 500,00 грн., в жовтні 2020 року - 400,00 грн., в вересні 2020 року - 500,00 грн., в листопаді 2020 року - 500,00 грн., в грудні 2020 року - 400,00 грн., в січні 2021 року - 400,00 грн., в березні 2021 року - 400,00 грн. Відтак, боржник за можливості сплачує частково заборгованість, що свідчить про його бажання погасити кредитні зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним подання є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Утім, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник, оскільки подання не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, крім того, судом встановлено, що також не заперечується приватним виконавцем, що ОСОБА_1 частково погашає заборгованість за кредитним договором.

Також слід зазначити, що як встановлено судом, за боржником не рахується жодного майна та він не має жодних доходів на території України, виходячи з чого можливо дійти висновку про ймовірність працевлаштування боржника за кордоном, у зв`язку з чим, останній перетинає на тривалий час кордон України, а тимчасове обмеження його у праві виїзду, на думку суду призведе до неможливості отримання доходу, що в свою чергу потягне наслідки невиконання рішення суду.

Тому, аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні приватного виконавця йдеться лише про наявність боргових зобов`язань та що вони не погашені, а ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов`язань та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні так і в матеріалах справи немає.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в поданні приватного виконавця про обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 слід відмовити, так як приватним виконавцем необґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.

Керуючись ст. ст.2-13,89,223,247,259,260,354,441 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_4 -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2022 року.

Суддя О.П. Галич