Провадження № 22-ц/4808/18/22
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Кіндратишин Л.Р. 3 грудня 2021 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягнути з відповідача половину коштів, які вона потратила на придбання мобільного телефону для сина, та половину коштів за навчання сина, так як він навчається на платній формі навчання.

Позов мотивувала тим, що у неї шлюбі з ОСОБА_2 народилось двоє дітей - син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 20.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням суду від 26.11.2019 року у справі №344/11856/19 відповідачу присуджено сплачувати на користь ОСОБА_1 на дітей аліменти щомісячно у розмірі 2000 грн. на кожну дитину. Виконавчий лист за вказаним рішенням суду пред`явлено до виконання до Державної виконавчої служби.

Позивач надала документи, якими підтверджується те, що вона придбала мобільний телефон для сина за 10198,90 грн., заплатила 4300 грн. за навчання сина, а також 2000 грн. за меблі в коледж для сина. Зазначила, що відповідач має можливість брати участь у додаткових витратах на дітей, зокрема, про таке свідчить будівництво ним будинку для себе.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 3 грудня 2021 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що позивач не надає жодних коштів на додаткові витрати на дітей, а відповідно до закону обоє батьків зобов`язані брати участь у таких витратах.

Син ОСОБА_3 навчається на платній формі навчання, а тому половину вартості навчання мав би оплатити батько.

Також вказує, що мобільний телефон куплений синові у зв`язку з необхідністю, оскільки у нього зараз дистанційне навчання.

Просить апеляційний суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим повторно Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 11.11.2020 року, серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Його батьками вказані сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 2).

Згідно з довідкою №261, виданою в вересні 2021 року Відокремленим структурним підрозділом «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» ОСОБА_3 у 2021 році вступив до вказаного коледжу на базі середньої освіти і на даний час навчається на першому курсі денного відділення. Термін закінчення навчання - 27.06.2024 року (а.с. 7).

Згідно з Договором про надання платної освітньої послуги від 20.08.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 та Відокремленим структурним підрозділом «Івано-Франківського фахового коледжу фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» для здобувача освіти ОСОБА_3 , який є невід`ємним додатком до Договору про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти від 02.07.2021 року б/н, вартість платної освітньої послуги становить за 2021-2022 рік - 8470 грн., і так кожного року по 2024 рік (а.с. 25).

Позивач надала суду квитанції про оплату нею на розрахунковий рахунок вищевказаного коледжу 2000 грн. як «оплата за меблі в коледж Лавришин Вадим» (квитанція від 06.08.2021 року TS207478 АТ КБ «ПриватБанк»), 4300 грн. - плата за навчання (квитанція від 16.09.2021 року №0.0..1 АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 8).

11.09.2021 року ОСОБА_1 ТОВ «ФТД РИТЕЙЛ» видано видаткову накладну №М3-0712-49812777 на придбання смартфону і комплектуючих до нього на суму 10198,90 грн. (а.с. 3).

Сторонами не оспорюється, що за рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.11.2019 року у справі №344/11856/19 з ОСОБА_2 стягуються аліменти в сумі по 2000 грн. на кожну дитину.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Такий правовий висновок, зокрема, висловлений Верховним Судом у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що у цій справі витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня.

Також суд правильно вважав, що позивачем не доведено, що придбання мобільного телефону смартфону і комплектуючих до нього на суму 10198,90 грн. викликано особливими обставинами та є додатковими витратами.

Враховуючи зазначене, правові висновки Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті зазначених позивачем витрат, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 3 грудня 2021 року - без змін.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 3 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 2 лютого 2022 року.