ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року

м. Черкаси

Справа № 699/588/21
Провадження № 22-ц/821/48/22
Категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2021 року (ухваленого під головуванням судді Свитки С.Л. в приміщенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області)у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивачка вказує, що відповідно до рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області відповідач сплачував аліменти на утримання дочки у розмірі 250 грн. щомісяця, а пізніше за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2019 року відповідач сплачував аліменти в розмірі ј частки від його доходу на утримання дочки до її повноліття.

ОСОБА_1 у своєму позові вказує, що на даний час їх спільна з відповідачем дочка досягла повноліття та продовжує навчання на денній формі і позивачка не може сама повністю забезпечити повноцінне навчання та утримання дочки з власних доходів.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із відповідним позовом та просила постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання в частці у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею віку 23 років, починаючи з часу подачі позову до суду.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що враховуючи розмір доходів відповідача ОСОБА_2 , його негативний стан здоров`я, перебування на диспансерному обліку та потребу у систематичному платному обстеженні, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 , сплачуючи аліменти на спільного з позивачкою повнолітнього сина, не маючи у власності власного житла та транспортних засобів, отримуючи дохід, який наближений до прожиткового мінімуму, на даний час позбавлений можливості утримувати ще і повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в зв`язку із чим у задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення виниклого питання по суті, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що працездатність відповідача не обмежена жодним висновком медико-соціальної експертної комісії, ОСОБА_2 не визнаний особою з інвалідністю, має робітничу спеціальність, працевлаштований на цукровому заводі, має можливість отримувати додатковий дохід.

Крім того, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції не врахував, що для стягнення аліментів та визначення їх конкретного розміру визначальним є не лише розмір доходу відповідача, а й витрати, що забезпечують реальні потреби повнолітньої дитини, пов`язані із продовженням нею навчання.

Відзив на апеляційну скаргу.

У своєму відзиві, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 29 грудня 2021 року, ОСОБА_2 ,не погоджуючись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважаючи їх необгрунтованими,просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27 серпня 2003 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 ,батьками дитини є сторони по справі. (а.с.7)

Згідно довідки комунального навчального закладу фахової передвищої освіти «Корсунь-Шевченківський педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г.Шевченка Черкаської обласної ради» № 75 від 28 травня 2021 року ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денної форми навчання. Період навчання: з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. (а.с.11)

Відповідно до довідки виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 28 травня 2021 року, ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 (а.с.16)

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

Так, у пункті 18 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

З урахуванням наведених норм права та встановлених фактичних обставин даної справи апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Перевіряючи висновок суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати не тільки потребу дитини в отриманні матеріальної допомоги, але й розмір такого отримання та спроможність батьків її надавати.

Аналізуючи доводи позовної заяви, можна прийти до висновку, що витрати позивачки ОСОБА_1 , пов`язані із навчанням на денній формі її повнолітньої дитини, яка проживає разом із нею.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до довідки про доходи від 01 червня 2021 року позивачка ОСОБА_1 працює в Корсунь-Шевченківському державному історико-культурному заповіднику, розмір нарахованої заробітної плати за період з грудня 2020 року по травень 2021 року становить 33317,00 грн. (а.с.15).

З наявної у справі довідки Корсунь-Шевченківського РВ ДВС від 04 червня 2021 року вбачається, що на підставі виконавчого листа № 699/1256/18 від 12 березня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 стягувалися аліменти в розмірі ј частин всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 березня 2019 року. Станом 01 червня 2021 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 22702,99 грн. (а.с.12-14)

З наявних в матеріалах справи довідок про доходи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Панда», що має сезонний характер та отримує заробітну плату, з якої проводяться відрахування аліментів.

Так, сума доходу ОСОБА_4 за період з травня 2020 року до грудня 2020 року та з травня 2021 року до травня 2021 року за виключенням суми аліментів (14105,00 грн.) становить 30870,07 грн. (а.с. 29)

За квітень-липень 2021 року розмір нарахованої заробітної плати становить 25541,15 грн., а сума сплачених за цей період аліментів становить 7644,90 грн. (а.с.28).

Також, з наявних матеріалів справи вбачається, що в період з січня 2020 року по квітень 2020 року ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний у Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського ОЦЗ, сума нарахувань становить 22823,63 грн., в тому числі утримані аліменти 4039,00 грн. (а.с.27)

Також, у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний у Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського ОЦЗ, сума нарахувань становить 14842,30 грн., а сума утриманих аліментів складає 7421,133 грн. (а.с.26)

Крім того, судом встановлено та підтверджується документами справи, що відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на спільну з позивачкою повнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з продовженням ним навчання.

Прийшовши до висновку про відсутність передумов для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд першої інстанції послався на надані відповідачем копії медичної документації щодо негативного стану здоров`я відповідача, його перебування на диспансерному обліку та потребу у систематичному платному обстеженні, проте, не звернув належної уваги на те, що в матеріалах справи відсутні відповідні висновки МСЕК, які б свідчили про обмеження працездатності відповідача або визнання його особою з інвалідністю.

Апеляційний суд зазначає, що відповідач є працездатним чоловіком, доказів, які б вказували на наявність вад здоров`я, які б обмежували його можливість працювати, матеріали справи не містять. Відповідач не надав суду об`єктивних доказів того, що має скрутне матеріальне становище, а тому підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, немає.

Крім того, в порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_2 , на адресу суду не було надано належних доказів наявності істотних обставин в контексті вимог статті 182 СК України, які позбавляють ОСОБА_2 об`єктивної можливості сплачувати аліменти на користь повнолітньої дочки.

Сукупність наявних матеріалів справи об`єктивно свідчить про те, що повнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , яка навчається на денній формі навчання та не має реальної можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати, потребує матеріальної допомоги від батьків, а матеріальний стан самої позивачки не дозволяє повністю забезпечити матеріальні потреби дитини, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про підставність заявлених ОСОБА_1 вимог та можливості їх часткового задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір, здійснює проведення обрахунків на підставі наданих сторонами доказів, згідно наданих відомостей щодо доходів відповідача, співмірності заявлених позовних вимог, можливістю та спроможністю відповідача здійснювати витрати на навчання повнолітньої дочки у виді сплати аліментів, не порушуючи при цьому його законних прав та інтересів.

Вирішуючи питання щодо визначення конкретного розміру стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь повнолітньої дитини, колегія суддів враховує як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, приймає до уваги те, що відповідач сплачує аліменти на свого повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також продовжує навчання, а також всі інші, передбачені статтею 182 СК України обставини, що мають істотне значення і які повинні бути обов`язково враховані судом при визначенні розміру аліментів, і приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь самої повнолітньої дитини на період її навчання, починаючи з 16 червня 2021 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи є суттєвими та приходить до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за подачу позовної заяви (908,00 грн.) та за подачу апеляційної скарги (1362,00) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання та на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період її навчання, починаючи з 16 червня 2021 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користьдержави витрати по справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та із судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн., а всього 2270,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак

/ текст постанови суду виготовлений 01 лютого 2022 року/