Справа № 629/38/22
Провадження № 2/629/422/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Жмуд Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СУЗ» про скасування права власності,-

в с т а н о в и в:

10.01.2022 року представник позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Приватним підприємством «СУЗ».

12.01.2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу було надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду.

Так, на виконання ухвали суду від 12.01.2022 року позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору, а також клопотання про витребування доказів, в порядку ст. 84 ЦПК України.

Ознайомившись з наданими документами, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 не в повному обсязі усунуті недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 12.01.2022 року.

Як зазначалося в ухвалі суду від 12.01.2022 року в поданій представником позивача позовній заяві, разом з позовними вимогами міститься клопотання позивача про витребування доказів. З приводу даного, суд звертає увагу позивача на те, що надані клопотання, не містять доказів безуспішності вжитих позивачем заходів для отримання вказаних в клопотаннях доказів самостійно (направлення запитів до відділення №1 Лозівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області, відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, Лозівської державної нотаріальної контонри Харківської області для витребування певних документів).

Крім того, зміст позовних вимог після усунення недоліків залишився незмінним, тобто позивачем вимоги ухвали суду не усунено.

З огляду на викладене, суд визнає позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертає її позивачу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

Відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до ч.5 ст.185 ЦПК України позовна заява і додані до неї документи повертаються з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява містить недоліки, які не були усунуті позивачем в межах наданого строку, що унеможливлює її розгляд по суті, а тому підлягає поверненню позивачу.

Частиною 7 статті 185 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Керуючись ст.ст. 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СУЗ» про скасування права власностівизнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталя ЖМУД