Головуючий у І інстанції Савлук Т.В.
Провадження №22-ц/824/1099/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, акту зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» про визнання права власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» про визнання права власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна.

27 травня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

09 вересня 2021 року представник відповідача - адвокат С.Ю.Ішутко подав до суду зустрічний позов від імені ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вимогами щодо визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, акту зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, акту зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог на підставі ст. 193 ЦПК України.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, представник ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» - адвокат Ішутко С.Ю. подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що первісний та зустрічний позови є різними за своєю правовою природою, обраним способом захисту, заявлені вимоги не є однорідними, як за предметом позову (за зустрічним позовом заявлено окремо вимогу щодо оспорювання договору купівлі-продажу транспортного засобу, що не є спірним майном за первісним позовом), так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет їх доказування.

Однак з вищенаведеним висновком суду погодитись не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі № 686/32337/19, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову. Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

У даній справі предметом первісного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є матеріально-правова вимога про визнання права власності на майнові права на квартиру.

Водночас предметом зустрічного позову є вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та акту зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог, тобто документів, на підставі яких позивачі за первісним позовом обґрунтовують наявність підстав для задоволення їх позову.

У п. 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: - обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що первісний і зустрічний позови у цій справі взаємопов`язані між собою, оскільки вони виникли з одних правовідносин, а саме правовідносин між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «ІБК «КДС Інвест» щодо інвестування об`єкту незавершеного будівництва.

До того ж, задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісного позову. Так, визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та акту зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог унеможливить задоволення вимоги про визнання права власності на майнові права на квартиру, адже укладення оспорюваних договорів і слугувало підставою виникнення передумов для неправомірного, на думку відповідача, заволодіння позивачами за первісним позовом майновими правами на квартиру.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Відповідач ТОВ «ІБК «КДС Інвест», користуючись своїм процесуальним правом, звернувся до суду із зустрічним позовом до позивачів про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, акту зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог.

Суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, не звернув уваги на те, що обидва позови взаємопов`язані між собою, оскільки випливають з одних правовідносин, а задоволення зустрічного позову виключить задоволення первісного позову, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у прийнятті зустрічного позову.

При цьому судом в порушення вимог ст. 194 ЦПК України неправильно сформульовано суть процесуальної дії в оскаржуваній ухвалі, оскільки згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Натомість суд постановив ухвалу не про повернення зустрічної позовної заяви, а про відмову у її прийнятті, що не передбачено положеннями діючого процесуального законодавства.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Дніпровським районним судом м. Києва ухвалу від 06 жовтня 2021 року постановлено з порушенням норм процесуального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2021 року- скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: