Ухвала

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 761/34905/20

провадження № 61-20830ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивача звільнено наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29 вересня 2020 року № 1062-к, на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗПП України), у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків з 29 вересня 2020 року. На думку позивача звільнення здійснено з грубим порушенням вимог діючого трудового законодавства на підставі висновків, які не відповідають дійсності та є наслідком протиправного тиску третіх осіб на роботодавця. При цьому, позивач вважав, що в дійсності підставою звільнення була відмова позивача надавати свідчення у кримінальній справі, яка супроводжувалась погрозами позивачу з боку детективів Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ). А тому, звільнення позивача є наслідком вимог детективів НАБУ до керівництва відповідача щодо звільнення позивача, у зв`язку з чим листи НАБУ щодо одержання неправомірної вигоди позивачем, знайшли своє майже дослівне відображення у акті службового розслідування, а потім й у наказі про звільнення.

Позивач зазначав, що такі відомості не відповідають дійсності, крім того вони не могли братись до уваги при прийнятті рішення про звільнення, адже незважаючи на принцип презумпції невинуватості особи, відображений у статті 62 Конституції України, позивача фактично звільнено за вчинення кримінального правопорушення іншою особою та без наявності обвинувального вироку суду. При цьому, позивач зазначає, що у висновках акта перевірки зазначено, що комісією не встановлено порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а тому позивач не міг заподіяти жодних збитків. Також позивач зазначав про те, що діяв відповідно до вимог посадової інструкції. Згідно з посадовою інструкцією першого заступника генерального директора - директора з нових ядерних установок та функцій управлінь та відділів, що відносяться до сфери управління зазначеної посади, до посадових обов`язків ОСОБА_1 не входить проведення чи організація закупівель, у тому числі погодження ціни закупівлі обладнання (будь яких фінансових питань).

У зв`язку із не встановленням відповідальних осіб, не проведенням перевірки його посадових повноважень, позивач зазначав про упередженість проведення самої перевірки та заздалегідь визначення її результатів.

Також, позивач зазначав про порушення вимог трудового законодавства під час притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки дисциплінарне стягнення було застосовано після спливу строку для притягнення до відповідальності, відповідно до статті 148 КЗпП України (датою виявлення порушень (проступку) є акт службового розслідування від 05 серпня 2020 року, датою застосування дисциплінарного стягнення є 29 вересня 2020 року). Крім цього, з дня вчинення проступку, погодження закупівлі листом від 25 лютого 2020 року № 03- 46/624, також пройшло більше ніж 6 місяців.

Посилаючись на зазначене, позивач просив: визнати незаконним та скасувати наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29 вересня 2020 року № 1062-к про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника генерального директора - директора з нових ядерних установок ВП «Атомпроектінжиніринг» ДП «НАЕК «Енергоатом» з 29 вересня 2020 року; стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29 вересня 2020 року по дату винесення рішення по даній справі; стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 29 вересня 2020 року № 1062-к про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника генерального директора - директора з нових ядерних установок ВП «Атомпроектінжинірінг» ДП «НАЕК «Енергоатом» з 30 вересня 2020 року. Стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 вересня 2020 року по 29 червня 2021 у розмірі 791 533,04 грн (сума зазначена без урахування зборів та обов`язкових платежів) та 20 000,00 грн моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 8 634,55 грн витрат по сплаті судового збору та 42 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року апеляційну скаргу ДП «НАЕК «Енергоатом» залишити без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року залишено без змін. Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року залишено без змін.

У грудні 2021 року ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулося засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху для уточнення обґрунтування підстав касаційного оскарження.

У січні 2022 року від ДП «НАЕК «Енергоатом» надійшла уточнена редакція касаційної скарги.

Як підставу касаційного оскарження, заявник зазначає неправильне застосування судами норм статті 148 Кодексу законів про працю, зокрема без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Водночас, заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування зазначеної норми у правовідносинах, подібних до тих, що склалися між сторонами (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Також, у касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі, посилаючись на те, що виконання оскаржуваних судових рішень може призвести до неможливості повернення виплачених грошових коштів.

За змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їхні права, свободи чи обов`язки.

Перелік справ, у яких суди допускають негайне виконання судових рішень, визначений статтею 430 ЦПК України і включає справи про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Частиною восьмою статті 235 КЗпП України також передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Перевіривши доводи клопотання заявника про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення указаного клопотання частково із врахуванням вимог частини першої статті 430 ЦПК України, тобто за виключенням поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць.

Враховуючи те, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання додаткового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року, тому клопотання про зупинення виконання судового рішення в цій частині задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 761/34905/20.

Клопотання Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень задовольнити частково.

Зупинити виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року, за виключенням поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак