Справа № 464/8668/21
пр.№ 2/464/207/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2022 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Коваль М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 14.12.2021 звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною за реєстровим №18124, про звернення стягнення з нього на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №003-13558-171013 від 17.10.2013 в розмірі 37 369,05 грн. Окрім цього, просить стягнути понесені ним судові витрати, а саме судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в грудні 2021 на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №67621032 від 23.11.2021 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І., щодо виконання виконавчого напису №18124, виданого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. Згідно вказаного виконачого напису, звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №003-13558-171013 від 17.10.2013 на загальну суму 37 369,05 грн. Вважає, що виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено неправомірно, оскільки такий не відповідає приписам чинного законодавства щодо умов, порядку та підстав його вчинення, а відтак повинен бути визнаний таким, що не підлягає до виконання. Зокрема, для вчинення виконавчого напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору, однак договір від 17.10.2013 року не є нотаріально посвідченим. Окрім цього, приватним нотаріусом не дотримано вимог, встановлених підпунктом 2.3. пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника. Вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань на адресу позичальника взагалі не направлялася. Недотриманням вказаної вимоги порушено його право щодо можливості спростування розміру заборгованості. Крім того, приватний нотаріус взагалі не вправі був вчиняти виконавчий напис на підставі договору, що встановлює основне зобов`язання (кредитний договір), який не посвідчений нотаріально, оскільки пункт 2 Переліку не був чинним на момент вчинення такого. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014 року «Пре внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З огляду на вказані обставини, у приватного нотаріуса не було жодних правових підстав вчиняти виконавчий напис.

Ухвалою від 14.12.2021 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, третім особам надано строк для подачі пояснень щодо позову та відзиву.

Ухвалою від 14.12.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, застосовано заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67621032, відкритому 23.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. №18124 від 15.06.2021 про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №003-13558-171013 від 17.10.2013 в розмірі 37 369,05 грн.

Від представника відповідача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» 25.01.2022 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки такі вважає безпідставними та необґрунтованими. Окрім цього, у відзиві представником відповідача заявлено про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката. Вважає, що заявлена позивачем сума не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Треті особи не скористалися своїм правом, відповідно до вимог ст. 181 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №18124, про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №003-13558-171013 від 17.10.2013 на загальну суму 37 369,05 грн. Вказаний кредитний договір був укладений між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2239/К від 07.05.2020 року, є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал».

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. 23.11.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 18124, вчиненого 15 червня 2021 року, та розпочато процедуру примусового виконання.

Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, у тому числі і у п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Однак, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього укладеного нотаріально посвідченого договору (договорів), а також подання оригіналу такого нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості боржника, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладено також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), справа № 172/1652/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Таким чином, приватний нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору у розмірі 908 грн. за подання до суду позову, а також квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 454 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1 362 грн. (908 грн.+454 грн.).

Щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правнику допомогу адвоката, слід зазначити таке.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Ружицькою О.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.09.2002 №2038, видане Львівською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, ордер серії ЛВ №030646 від 30.11.2021) на підставі договору про надання правової допомоги №12/21 від 30.11.2021. Позивачем подано суду договір про надання правової допомоги, а також акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до якого загальний розмір гонорару на дання правової допомоги складає 10 000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також із врахування клопотання представника відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що в даному випадку наявна неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №18124, вчинений 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №003-13558-171013 від 17.10.2013 в розмірі 37 369,05 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн. судового збору, а всього 6 362 (шість тисяч триста шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2022.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, м.Київ, вул. Софіївська, 8.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, м.Львів, вул. Шевченка Т. 31, офіс 315.

Суддя Д.Ю.Теслюк