Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
про забезпечення позову
04 лютого 2022 року Справа № 594/1019/21
Номер провадження2/608/267/2022
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Яковець Н. В. ,
при секретарі Олійник О.С.
представника позивача ОСОБА_1
відповідачки ОСОБА_2
представника відповідачки ОСОБА_3
розглянувши заяву представника позивача адвоката Гедз Оксани Тарасівни в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Борщівська міська рада Тернопільської області в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною
В провадженні Чортківського районного суду перебуває на розгляді вищезазначена справа.
Представник позивача звернувся з заявою про забезпечення позову в якій просила вжити заходів забезпечення позову в даній цивільній справі шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення побачення позивача з дитиною двічі на місяць кожного першого та другого понеділка двічі на місяць протягом 2(двох) годин в період з 16 год до 18 год. у присутності дитячого (сімейного) психолога та за відсутності сторонніх осіб на території міста Борщів. Дану заяву представник позивача обґрунтовує тим, що відповідачка ОСОБА_2 систематично чинить перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, що викликає в дитини психологічну травму та в майбутньому може перетворитись в особисту образу не лише на батька а й на матір. Також, перешкоди негативно відзначаються на емоційному стані дитини, не відповідають найкращому забезпеченню інтересів дитини та в подальшому можуть значно ускладнити або й взагалі унеможливити виконання рішення суду в даній цивільній справі. Тривалий розгляд даної цивільної справи без особистого спілкування позивача з донькою може спричинити усталене відчуження ставлення дитини до батька. Також, існує реальна загроза подальшого ускладнення виконання рішення суду в даній цивільній справі у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову, спрямованих на відновлення психоемоційного зв`язку та контакту доньки з батьком.
В судовому засіданні представник позивача заяву про забезпечення позову підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.
Представником відповідачки адвокатом Бузановим Д.В. в інтересах відповідачки надіслано заперечення на заяву про забезпечення позову. В даному запереченні представник відповідача просить в забезпеченні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 ніколи не відмовляла ОСОБА_4 у зустрічах з дитиною, а побачення не відбувалися із за того, що позивач завчасно не попереджав відповідачку про час і день свого приїзду, а також дитина не завжди мала бажання бачитися із своїм батьком. Також на сьогодні діє рішення №2/6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради від 04.10.2021 року. Також в поданій до суду заяві про забезпечення позову відсутні наведенні представником позивача обґрунтування необхідності забезпечення позову.
В судовому засіданні відповідачка та представник просили в забезпеченні позову відмовити з підстав зазначених в запереченні.
Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.
Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.
За правилами статті 19 СК України, у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.
За правилами статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (стаття 158 СК України) або судом ( стаття 159 СК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Крім цього, згідно із вимогами частин першої, другої 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Таким чином, зі змісту статей 158-159 СК України слід зробити висновок, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.
Враховуючи, що комісією з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради 04.10.2021 року вирішення питання про затвердження графіку зустрічей позивача з дочкою, а також, враховуючи, що позивачем розпочато процедуру врегулювання даного питання в судовому порядку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вказаного заявником заходу забезпечення позову, оскільки фактично у заяві про забезпечення позову заявник просить розглянути спір по суті і задовольнити вимоги, які є самостійним предметом спору, що є виходом за межі процесуальної дії (застосування заходу забезпечення) і порушуватиме принцип змагальності сторін.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову, у зв`язку з його необґрунтованістю та передчасністю.
Керуючись статтями 19, 141, 157-159 СК України, Пленумом Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», Конвенцією про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, статтями 149, 150 153 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви представника позивача адвоката Гедз Оксани Тарасівни в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Борщівська міська рада Тернопільської області в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Ухвала набрала законної сили "___" ________________ 2022 р.

Суддя: Н . В. Яковець

Копію ухвали видано "____"_________________2022 р.

Секретар: