_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/771/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Намазовій К.М., Ратовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішева Тетяна Анатоліївна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2021 року позивач ОСОБА_3 , через адвоката Огороднійчук М.І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішева Тетяна Анатоліївна, в якому просить визначити додатковий строк тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді ј частини квартири АДРЕСА_1 . 11.09.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішевою Т.А. на ім`я відповідача ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.08.1994 року. Про наявність зазначеного спадкового майна позивач дізнався у зв`язку з розглядом Київським районним судом м.Одеси цивільної справи № 947/9386/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішева Т.А., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Ладіна Л.С. про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно. Тому, на даний час звернувся до суду з вказаним позовом та просить визначити додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 року, вищезазначену справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.09.2021 року провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи за відсутності учасника процесу.

Правом на подання відзиву сторона відповідача не скористалась.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Огороднійчук М.І. до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Македонська І.О. до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, якою позовні вимоги не визнала та просила відмовити у повному обсязі, розгляд справи провести без присутності представника відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 947/9386/21, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 30.08.1994 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в рівних частках.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

23 червня 2017 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Агакішевої Т.А. з письмовою заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої ОСОБА_4 , відповідач по справі - ОСОБА_2 /а.с.6/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіком померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 було подано приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Агакішевої Т.А. заяву про відмову від права на спадщину після смерті дружини на користь доньки ОСОБА_2 , відповідачці по справі.

23.06.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Агакішевою Т.А. проведено реєстрацію спадкової справи № 60841739, номер у нотаріуса 04/2017, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 48191321 від 23.06.2017 року.

11.09.2017 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із ј частини квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.08.1994 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько сторін по справі - ОСОБА_5 , з заявами про прийняття спадщини звернулись 27.11.2020 року його донька ОСОБА_2 /відповідачка/ та 25.02.2021 року його син ОСОБА_1 /позивач/. Проте, 23.06.2017 року ОСОБА_5 залишив заповіт на користь доньки ОСОБА_2 .

26.03.2021 року ОСОБА_1 звертається до Київського районного суду м.Одеси з позовом про встановлення юридичного факту, визнання заповіту недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.04.2021 року було відкрито провадження по цивільній справі № 947/9386/21, витребувано від приватних нотаріусів копії спадкових справ.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.07.2021 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішева Т.А., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Ладіна Л.С. в частині про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину спадкового майна.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , за заявою представника позивача, в частині встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду.

14.09.2021 року ОСОБА_1 звертається до Київського районного суду м.Одеси з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В матеріалах цивільної справи №947/9386/21 є заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Огороднійчук М.І., з якої вбачається, що позивач будучи курсантом військового училища, фактично з 1987-1988 року ніколи не проживав та не був зареєстрованій в спірній квартирі, зокрема на момент смерті матері проживав за кордоном у Російської Федерації та приїжджав в Україну виключно зі смертю матері у період з 07 по 09 січня 2017 року. Під час його перебування на похоронах ніхто з його родичів не повідомив про наявність спадкового майна, тому він вважав, що в матері було відсутнє будь-яке майно, яке могло увійти до складу спадкового. Наступного разу позивач приїжджав в Україну 13.08.2017 року та виїхав 16.08.2017 року, вже після закінчення строку для прийняття спадщини. 24.07.2020 року позивач повернувся в Україну та постійно проживає у м.Дніпро. /а.с.67,т.2/.

Із пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні вбачається, що позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 та про наявність спадкової справи стало відомо лише при розгляді у 2021 році цивільної справи № 947/9386/21. Вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, тому просить визначити додатковий строк з метою оформлення спадкоємних прав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_7 - батько та ОСОБА_4 - мати (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, тому слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом.

Позивач просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що не знав про наявність спадкового майна та родичами йому не було повідомлено про наявність частки спадкового майна, тому не звертався в шестимісячний термін після смерті матері до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що причини його пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, та підлягають поновленню.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Разом з тим, у судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено, що позивач з поважних причин пропустив строк прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем не вказано, що стало перешкодою для своєчасного звернення з заявою до нотаріальної контори або з позовом до суду, з огляду на те, що пройшло 5 років з дня смерті спадкодавця.

У ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому судом враховано, що позивачу було достовірно відомо про смерть матері ОСОБА_4 , оскільки останній був присутній на її похованні. У позивача не було жодних перешкод надіслати заяву про прийняття спадщини поштою на адресу нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

З цих підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішева Т.А. про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.1216,1220,1222-1223,1268,1269,1270,1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Агакішева Тетяна Анатоліївна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.2022 року.

Суддя Гниличенко М. В.