Справа № 930/2563/20
Провадження № 2/930/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2022 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

учасників справи: позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив:

встановити факт постійного проживання без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із спадкодавцями ОСОБА_3 , який помер у віці 73 роки ІНФОРМАЦІЯ_2 ( з червня 2013 року по лютий 2014 року) який прийняв спадщину після смерті свого батька та матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 з якою проживав в період з серпня 2017 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 до липня 2019 року;

визнати за ОСОБА_1 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , на плані позначений літерою «А», прибудова - «А1», літня кухня - «Б», сарай з погрібом - «В», сарай -« б, г», «У» - убиральня, 1 -З благоустрій в порядку спадкування, в тому числі: 1/3 частину - в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 1/3 частину - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , на плані позначений літерою «А», прибудова - «А1», літня кухня - «Б», сарай з погрібом - «В», сарай -« б, г», «У» - убиральня, 1-3 благоустрій в порядку спадкування;

визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Вінницька область, Немирівський району територія Вищекропивнянської сільської ради загальною площею 2,2627 га. ( кадастровий номер :02:001:0018) ( кадастровий номер :02:001:0018), що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ№ 721300, який виданий на підставі розпорядження Немирівської районної державної адміністрації від 28.08.2006 за № 360, що також підтверджується витягом Відділу Держгеокадастру у Немирівському районі - № 694 від 14.08.2019 в порядку спадкування за законом;

визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Вінницька область, Немирівський район, територія Вищекропивнянської сільської ради загальною площею 2, 2609 га. ( кадастровий номер :02:001:0019), що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ№ 720643, який виданий на підставі розпорядження Немирівської районної державної адміністрації від 28.08.2006 за № 360, що також підтверджується витягом Відділу Держгеокадастру у Немирівському районі № НВ-019 від 23.08.2019 року в порядку спадкування за заповітом.

Мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , який на день смерті мав спадкове майно, а саме: 1/3 частину самовільно збудованого жирового будинку з господарськими будівлями та спорудами на плані позначений літерою «А», прибудова - «А1», літня кухня - «Б»,сарай - б, сарай з погрібом - «В», сарай - «Г», убиральня -У, колодязь ^ 1, ворота з хвірткою - 2, огорожа - 3, право власності за покійним батьком не було зареєстровано на 1/3 частку колгоспного двору; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вищекропивнянської сільської ради загальною площею 2,2627 га. кадастровий номер :02:001:0018, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності.

Згідно по господарської книги, житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспників, в якому станом на 1991 -1995 років його власниками були: голова двору - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; член двору - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; член двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином частка кожного члена колгоспного двору становить 1/3 частини.

Відповідно до наданої довідки КП «Немирівське БТІ» від 30 серпня 2019 року № 739 по даним архіву станом на 01.01.2013 на житловий будинок з господарськими будівлями право власності не зареєстровано.

Мати позивача ОСОБА_4 , спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , прийняла, проте за життя не встигла оформити в законному порядку, оскільки важко хворіла з будинку не виходила.

Як стверджує позивач, в період з 1 червня 2013 року, коли батькові, стало значно гірше за станом здоров`я, він був змушений переїхати до батьків, адже мати позивача не мала змоги вести домашнє господарство і доглядати батька і тому позивач взяв всю домашню роботу на себе до 28 січня 2019 року і доглядав за будинком до липня 2019 року, коли вселився відповідач.

27.12.2017 позивач звертався з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 до Немирівської державної нотаріальної контори, проте отримав відмову, оскільки неможливо встановити факт прийняття спадщини та за відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право позивачу ОСОБА_1

26 жовтня 2019 року позивач звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно матері, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 на цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та земельні паї та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дії від 26 жовтня 2019 року № 1032/-12 на час звернення у позивача не було правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцям та відсутність факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлою за однією адресою та відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом та запропоновано звернутися до суду для захисту свого права.

В судовому засідання позивач позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Суд заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 22); ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 23); ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були батьками ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 21); ОСОБА_4 , заповіла усе своє майно, синові ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 16.03.2017 посвідченого виконуючим обов`язки старости сіл Вища Кропивна, Гута Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області Мельником В.М. (а.с 27); постановою Державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області № 1032/01-12 від 26.10.2019, ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, належне ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з неприйняттям спадщини на протязі 6-ти місячного строку для прийняття спадщини та відсутності факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлим за однією адресою (а.с. 31).

Так, однією з вимог позовної заяви позивач ОСОБА_1 , просить «встановити факт постійного проживання без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із спадкодавцями ОСОБА_3 , який помер у віці 73 роки ІНФОРМАЦІЯ_2 (з червня 2013 року по лютий 2014 року) який прийняв спадщину після смерті свого батька та матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 з якою проживав в період з серпня 2017 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 до липня 2019 року», на підтвердження факту його спільного проживання зі спадкодавцями, надав до позовної заяви письмові пояснення: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідчені секретарем Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області Менюк І.І., та письмове пояснення ОСОБА_7 , вказавши в позовній заяві їх свідками, відповідно до вказаних пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , вказали, що ОСОБА_1 , проживав разом зі своїми батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_9 по день смерть батьків, так у вказаних пояснення не зазначено періоду спільного проживання ОСОБА_1 з батьками, щодо пояснень ОСОБА_7 , остання вказала, що ОСОБА_1 , проживав спільно з батьками, вів з ними спільне господарство, із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (з червня 2013 року по лютий 2014 року), із матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав в період з серпня 2017 року по день її смерті.

Інших доказів на підтвердження, спільного проживання з спадкодавцями за однією адресою, не надав, на пропозицію суду викликати і допитати в судовому засіданні свідків - відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Відповідно до ч.1 чт.92 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Вирішуючи питання про допустимість письмових пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідчених секретарем Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області Менюк І.І., та письмових пояснень ОСОБА_7 , яких позивач в позовній заяві вказує, як свідків, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. ч.2, 3 ст. 67 ЦПК свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги письмові показання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вони одержані з порушенням порядку встановленого законом. Надання письмових показань свідків не передбаченого нормами Цивільного процесуального кодексу України, окрім ст. 93 ЦПК України, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.ст. 69, 90, 91, 213 ЦПК України, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні, попереджаються про кримінальну відповідальність та приводяться до присяги. І лише в такому випадку їх покази є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем не надано суду належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів, необхідних для встановлення факту спільного проживання без реєстрації зі спадкодавцями за однією адресою на час відкриття спадщини.

У зв`язку з наведеним, встановлення вказаного факту, має для позивача юридичне значення, однак у судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували обставини, що вказують на факт спільного проживання позивача зі спадкодавцями за однією адресою, на час відкриття спадщини, а тому вимоги позивача не підлягають до задоволення у зв`язку з недоведеністю.

Враховуючи, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, є похідними вимогами від встановлення факту постійного спільного проживання без реєстрації разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що в задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що заява відповідача про визнання позову, суперечить закону, а тому суд не приймає це визнання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного тексту - 25.01.2022.

Суддя: С.М. Науменко