З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" лютого 2022 р. Справа № 596/1748/21
Провадження № 2/596/120/2022
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого суду Лисюк І.О.,
за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -
Посилаючись на те, що її померлому батьку ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить вищевказана земельна ділянка.
Вона являється спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом, але оскільки дана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності та не визначено частку спадкодавця у ній, видати свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті батька нотаріус не може, тому немає змоги оформити право власності на вищевказане спадкове майно.
Ухвалою судді від 08 грудня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила позовні вимоги задовольнити, а справу слухати у її відсутності.
Представник відповідача Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надала.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження виданого 9 листопада 1966 року с.Федорівка Гусятинського райбюро ЗАГС Тернопільської області.(а.с.9)
8.02.1986 року після укладення шлюбу з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».(а.с.17)
Відповідно до копії заповіту від 29 січня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за №01 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Майданівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області Міщанчук М.С., ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробив розпорядження та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, і на що за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 .(а.с.15)
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 видане 11 травня 2021 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.6)
16.11.2021 року Лотовською О.М. , приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Майданської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області „29" січня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 01, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1939 року народження, який номер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24 квітня 2007 року виконавчим комітетом Майданської сільської ради на підставі рішення виконкому Майданської сільської ради від 11 березня 2004 року за №18 та зареєстрованої за спадкодавцем 24 квітня 2007 року в Гусятинському районному комунальному бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 18637360 (реєстрова книга № 1, номер запису 46).(а.с.18)
ОСОБА_3 , подала письмову заяву, у якій вказала, що на частку на спадкове майно, після смерті чоловіка, не претендує, щодо задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності не заперечує.
Як слідує із змісту листа приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Лотовської О.М. від 16.11.2021 року за №284/01-16 позивачу ОСОБА_1 роз`яснено її право звернутись до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю ч.3 ст.368 Цивільного Кодексу України.
Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.
За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.
В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 355 ЦПК України, ст.ст. 346, 355, 357, 361, 364, 368, 370, 1216-1218, 1225, 1233, 1261, 1268, 1297 ЦК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 (жительки: АДРЕСА_2 ) до Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області (Тернопільська область, Чортківський район, м.Копичинці, вул. 22 січня, буд. 29) про визнання права власності на спадкове майно.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК