Ухвала

12 січня 2022 року

м. Київ

справа № 132/4064/18

провадження № 61-14272св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року у складі судді Гуцола М. П. та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року у складі колегії суддів: Панасюка О. С., Ковальчука О. В., Шемети Т. М., та акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Вінницького апеляційного суду

від 04 липня 2019 року у складі колегії суддів: Панасюка О. С., Ковальчука О. В., Шемети Т. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання договору, стягнення залишку коштів на картковому рахунку, коштів по депозитному вкладу, процентів за користування депозитним вкладом, пені,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк), у якому просив:

- розірвати договір банківського вкладу «Депозит № SAMDN 4241» від 13 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк»;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь 97 169,73 доларів США, в тому числі 70 976,00 доларів США - сума вкладу та 26 193,73 доларів США - нарахованих за користування вкладом процентів;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення повернення вкладу в розмірі

3 600 612,48 доларів США;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення сплати процентів у розмірі

664 719,41 доларів США;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь заблоковані на картковому рахунку № НОМЕР_1 кошти у розмірі 25 734,81 доларів США;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь пеню у розмірі 3 % вартості послуг за кожен день прострочення сплати залишку коштів на картковому рахунку

№ НОМЕР_1 в сумі 1 305 536,55 доларів США;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 13 березня

2013 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу (вклад «Депозит VIP») № SAMDN4241, відповідно до умов якого позивач передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 70 976,00 доларів США строком розміщення вкладу 366 днів до 13 березня 2014 року включно, зі сплатою процентів у розмірі 9,75% річних. Із кінця лютого 2014 року банк припинив повертати вклади, а з березня 2014 року заблокував всі операції з клієнтами. Його банківські рахунки та картки в односторонньому порядку були заблоковані.

ОСОБА_1 неодноразово усно та письмово звертався до АТ КБ «ПриватБанк», Національного банку України із вимогами розблокувати рахунок та повернути кошти за договором банківського вкладу, однак із посиланням на неможливість обслуговувати рахунки, відкриті у відділеннях АТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим, йому було відмовлено у поверненні вкладу із порадою звернення до органу країни-окупанта - «Фонда защиты вкладчиков».

Виходячи з того, що сума неповернутого банком депозиту становить

70 976,00 доларів США, відсоткова ставка річних, визначена договором, становить

9,75 %, а період користування банком депозитом із 14 березня 2014 року до

28 жовтня 2018 року, за таких умов сума нарахованих процентів, на думку позивача, становить 31 862,02 доларів США. Однак, враховуючи, що згідно з чинним законодавством вказана сума підлягає оподаткуванню, з неї відраховується ПДФО на загальну суму 5 273,25 доларів США та військовий збір на загальну суму 395,04 доларів США, а тому сума процентів за користування депозитом після оподаткування, що підлягає стягненню, становить

26 193,73 доларів США.

Крім того, з урахуванням положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з відповідача з 14 березня 2014 року підлягає стягненню пеня в розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, а саме:

1691 день, що становить 3 600 612,48 доларів США (еквівалент у гривні становить 34 119 043,80 грн).

Також стягненню підлягає 3 % пені по несплаті відсотків по депозиту в доларах США за період з 14 березня 2014 року до 29 жовтня 2018 року, що становить 664 719,41 доларів США (еквівалент у гривні становить 13 510 906,84 грн).

Крім того, позивач посилається на той факт, що у зв`язку з досить тривалою співпрацею між ним та відповідачем, яка почалася значно раніше до анексії Автономної Республіки Крим, банком на його ім`я було відкрито картковий рахунок та видано основну карту № НОМЕР_1 , за допомогою якої він здійснював відповідні фінансові операції. Згідно з договірними умовами договору банківського вкладу (вклад «Депозит VIP») № SAMDN4241 від 13 березня 2013 року для зарахування відсотків по вкладу було визначено саме вказаний номер рахунку. На зазначений картковий рахунок банком не тільки перераховувалися відсотки по вкладу, а також здійснювалося поповнення карткового рахунку.

Видана на його ім`я банківська виписка від 28 липня 2014 року № НОМЕР_2 за період із 25 квітня 2012 року до 07 липня 2014 року вказує, що баланс на кінець періоду становив 25 734,81 доларів США. Крім того, ця банківська виписка свідчить і про останню дату здійснення будь-яких банківських операцій.

Таким чином, вважав, що стягненню підлягають невиплачені банком заблоковані на вказаному ним картковому рахунку кошти, що належать йому на праві власності, у розмірі 25 734,81 доларів США.

Враховуючи зазначене, посилаючись на положення статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на думку позивача, стягненню підлягає також 3 % пені по несплаті залишку коштів на картковому рахунку № НОМЕР_3 ……..2031 у доларах США за період із 14 квітня 2014 року до 29 жовтня 2018 року, що становить

1 305 536,55 доларів США (еквівалент у гривні становить 12 371 133,79 грн).

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня

2019 року позов задоволено частково.

Розірвано договір банківського вкладу вклад «Депозит»

№ SAMDN 4241 від 13 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 : 97 169,73 доларів США,

в тому числі 70 976 доларів - сума вкладу та 26 193,73 доларів США - нарахованих за користування вкладом процентів; пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення повернення вкладу в сумі 207,60 доларів США; пеню у розмірі

3 % вартості послуги за кожний день прострочення сплати процентів у сумі

76,62 доларів США; заблоковані на картковому рахунку № НОМЕР_1 кошти у розмірі 25 734,81 доларів США та 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем докази в їх сукупності та кожен окремо, встановлені та доведені фактичні обставини справи свідчать про факт укладання спірного договору банківського вкладу та існування договірних правовідносин між сторонами, а також те, що відповідач належним чином умови договору не виконав та кошти не повернув.

Стороною договору є АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Оскільки внесені позивачем кошти на вимогу позивача у визначені договором строки не повернуто, ОСОБА_1 має право на отримання процентів за користування депозитними коштами, а також на отримання пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» за період із 07 листопада 2017 року до

29 жовтня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, встановленого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, в сумі, визначеній у валюті договору.

Крім того, у зв`язку із доведеністю вимог, стягненню підлягають також невиплачені банком заблоковані на поточному рахунку кошти, що належать позивачу на праві власності у розмірі 25 734,81 доларів США. Разом із тим, договір про відкриття поточного рахунку не передбачає отримання банком прибутку, є фінансовою послугою, а тому пеня у розмірі 3 % вартості послуг за кожен день прострочення сплати залишку коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 стягненню не підлягає.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21 березня

2019 року виправлено допущену в рішенні арифметичну помилку, а саме:

- четвертий абзац резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: «Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення повернення вкладу в сумі

203,05 доларів США»;

- п`ятий абзац резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: «Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення сплати відсотків у сумі 74,94 доларів США».

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заблокованих на картковому рахунку № НОМЕР_1 коштів у розмірі 25 734,81 доларів США скасовано.

У задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня

2019 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення повернення вкладу та сплати процентів змінено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення повернення вкладу в розмірі 5 677,65 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення сплати відсотків у розмірі 2 090,82 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Разом із тим, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції щодо визначення суми пені в іноземній валюті, оскільки пеня є неустойкою і має штрафний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав позивачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заблокованих на картковому рахунку

№ НОМЕР_1 коштів у розмірі 25 734,81 доларів США, апеляційний суд виходив із того, що відокремлені підрозділи АТ КБ «ПриватБанк» припинили свою діяльність на території Автономної Республіки Крим з 15 травня 2014 року, а копія виписки по картковому рахунку № НОМЕР_4 від 28 липня 2014 року № НОМЕР_2 за період із 25 квітня 2012 року до 07 липня 2014 року про залишок на картковому рахунку ОСОБА_1 коштів у розмірі 25 734,81 доларів США надана після припинення діяльності Кримської філії АТ КБ «ПриватБанк», а тому не може братися до уваги судом як доказ наявності такого рахунку та залишку коштів на ньому.

24 липня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» через адвоката Тузова В. О. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року в частині задоволених вимог (окрім задоволеної вимоги щодо стягнення пені у розмірі 5 677,65 грн) та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині зазначене судове рішення залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність у позивача оригіналів документів на підтвердження факту укладання між ним та банком договору банківського вкладу може доводити лише сам факт укладання між сторонами правочину та не є належним доказом невиконання банком умов договору щодо повернення коштів за вкладом після закінчення строку його дії.

Судом апеляційної інстанції не звернуто належної уваги на те, що припинення строку дії договору було можливе у будь-який час за ініціативою вкладника, який мав можливість безперешкодно отримати свої кошти до моменту припинення діяльності Кримської філії АТ КБ «ПриватБанк».

Судом не наведено мотивів відхилення доводів відповідача щодо неправильного розрахунку відсотків за договором банківського вкладу та не застосовано положення статті 1070 ЦК України у спірних правовідносинах після розірвання договору банківського вкладу. Після закінчення строку дії договору відсотки нараховуються за ставкою «на вимогу», а тому висновки судів попередніх інстанцій про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, що нараховані після закінчення строку дії договору за відсотковою ставкою, передбаченою його умовами, є незаконними.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не доведено факт понесення вказаних витрат та їх детального опису.

29 липня 2019 року ОСОБА_1 через адвоката Нестерук М. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року повністю.

Скасувати рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1

97 169,73 доларів США, з яких: 70 976,00 доларів США - сума вкладу та

26 193,73 доларів США - нараховані за користування вкладом проценти та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 107 527,53 доларів США, у тому числі 70 976,00 доларів США - сума вкладу та 36 551,53 доларів США - проценти.

Скасувати рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення сплати відсотків в сумі 74,94 доларів США та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення сплати відсотків у сумі 106,91 доларів США. В іншій частині рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в частині визначення розміру процентів, що підлягають стягненню, неправомірно не застосував до спірних правовідносин положення п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та помилково зазначив суму з урахуванням утримання податків та обов`язкових зборів. Суд апеляційної інстанції на допущене порушення не звернув належної уваги та помилково вважав, що суд не мав права стягувати суму більшу, ніж зазначена в прохальній частині позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість нарахування пені в іноземній валюті. Вказаний висновок суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 січня 2019 року

у справі № 373/2054/16-ц.

Крім того, суд апеляційної інстанції помилково вважав недоведеними позовні вимоги в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заблокованих на картковому рахунку № НОМЕР_1 коштів у розмірі

25 734,81 доларів США, оскільки факт укладання договору встановлено судом першої інстанції та підтверджується випискою по картковому рахунку, яка отримана позивачем у Вінницькому відділенні АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали справи з Калинівського районного суду Вінницької області.

У серпні 2019 року справа № 132/4064/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк».

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», підписаний представником Нестерук М. І., у якому просить касаційну скаргу банку залишити без задоволення.

При цьому посилається на безпідставність доводів касаційної скарги, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, грошові кошти за договором банківського вкладу не повернув, чим порушив право позивача. Договір банківського вкладу не був розірваний, а тому зобов`язальні правовідносини не припинилися між сторонами, стягненню підлягають проценти, передбачені договором, у розмірі 9,75 %, що також зазначено в постанові Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у справі № 132/4438/18-ц в аналогічних правовідносинах.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03 жовтня 2019 року справу передано судді-доповідачеві

Каларашу А. А. та визначено суддів, які увійшли до складу колегії.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у задоволенні клопотання

АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи за його участю відмовлено.

Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року зупинено касаційне провадження у справі № 132/4064/18 (провадження № 61-14272св19) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20).

За змістом частини першої статті 254 ЦПК України після отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали зупинення, провадження у справі поновлюється.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня

2018 року скасовано в частині позовних вимог про стягнення процентів

за договорами банківського вкладу та пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» і ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у частині стягнення процентів за договорами банківського вкладу та пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відмовлено.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня

2018 року в частині стягнення трьох процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України змінено, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» три проценти річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за період із 25 березня 2015 року по 20 липня 2017 року на користь: ОСОБА_2 у розмірі

4 675,28 долара США; ОСОБА_5 - 4 174,95 долара США; ОСОБА_4 -

7 388,05 долара США; ОСОБА_3 - 8 366,20 долара США.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня

2018 року змінено, виключено з резолютивної частини рішення суду першої інстанції слова «з конвертацією цієї суми у національну валюту на день здійснення платежу» у всіх випадках їх застосування.

В іншій частині рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області

від 07 червня 2018 року залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат і поновлено виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня

2017 року в незміненій частині.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал у порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи, що перестали існувати обставини, які викликали необхідність зупинення провадження в цій справі, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність його поновлення.

Керуючись статтями 254, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 132/4064/18 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання договору, стягнення залишку коштів на картковому рахунку, коштів по депозитному вкладу, процентів за користування депозитним вкладом, пені, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду

від 04 липня 2019 року та акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

О. С. Ткачук