ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м.Суми

Справа №591/1270/19

Номер провадження 22-ц/816/147/22, 22-ц/816/261/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана його представником адвокатом Кузнєцовим Артемом Сергійовичем,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2021 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 18 жовтня 2021 року, та

на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2021 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» про відшкодування шкоди, заданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 збитки, завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18283 грн 48 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн 00 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 23 серпня 2018 року близько 09 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Героїв Круг, 54, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyunday Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2018 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Вусо». Проте, у здійснені страхового відшкодування йому було відмовлено, а тому вважає, що шкоду в повному обсязі має відшкодовувати відповідач, з вини якого вона і була завдана.

Вказує на те, що діями відповідача спричинено майнової шкоди на загальну суму 16650 грн 00 коп., з яких: 9950 грн 00 коп. - вартість запчастин; 6000 грн 00 коп. вартість ремонтних робіт; 700 грн 00 коп. послуги евакуатора. У зв`язку з невиконанням зобов`язання, у відповідності до положення ст. 625 ЦК України, сума необхідна для відшкодування матеріального збитку, з урахуванням інфляції та 3% річних становить 18283 грн 48 коп.

Щодо моральної шкоди позивач зазначає, що багато часу було витрачено на пошук способів відновлення порушеного права мобілізації додаткових коштів на запасні частини, ремонтні роботи. Ситуація потягла за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовила необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Завдані йому відшкодовані не були, у зв`язку з чим він вимушений звертатися до суду для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи ступінь та обсяг душевних страждань розмір моральної шкоди, завданої позивачу, виходячи із в розумності, виваженості та справедливості ним оцінено в 5000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1700 грн 00 коп. в рахунок відшкодування шкоди та 5000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 215 грн 15 коп. та витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, в розмірі 1400 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кузнєцов А.С., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача на користь позивача 2893 грн 56 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також, просить змінити додаткове рішення суду в частині визначеного розміру судових витрат, що підлягає відшкодуванню позивачу, стягнувши з відповідача 1413 грн 86 коп. судового збору та 1700 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру спричиненої шкоди, що підлягає відповідачем, безпідставно не було враховано, що страховик не відшкодовує шкоду в повному обсязі, а обмежений страховою сумою, франшизою та коефіцієнтом зношеності. Звертає увагу на те, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначено звітом про оцінку майна від 23 серпня 2018 року, що становить 15456 грн 44 коп., тобто обсяг відповідальності страховика обмежений сумою 14456 грн 44 коп.

На переконання представника позивача, суд першої інстанції неправильно трактуючи правову природу страхового відшкодування, помилково вважав, що відповідальність відповідача настає лише в разі перевищення ліміту відповідальності страховика, визначеного полісом №АК/7660159.

Вважає, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог повинні відшкодуватися позивачу і понесені ним судові витрати, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду рішення суду. Крім того, вказує на те, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, а саме 840 грн 40 коп., замість правильного 768 грн 40 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвокат Мазнєва С.Г., посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000 грн сторонами не оспорюється, а тому апеляційним судом у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 23 серпня 2018 року близько 09 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Героїв Крут, 54 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Hyunday Santa Fe з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Citroen Berlingo з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої транспортному засобу позивача спричинені пошкодження.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп. (т. 1, а.с. 7).

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль Citroen Berlingo з номерним знаком НОМЕР_2 , належний позивачу (а.с. 7).

Згідно звіту про оцінку майна від 23 серпня 2018 року, а саме розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , встановлено, що станом на 23 серпня 2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 36028 грн 93 коп.,а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (0,700) 15456 грн 44 коп. (т.1, а.с.19-46).

З копії товарного чеку №25 від 23 серпня 2018 року вбачається, що позивачем понесені витрати за евакуацію автомобіля Citroen Berlingo з номерним знаком НОМЕР_2 в розмірі 700 грн 00 коп. (т.1, а.с.12).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхове компанія «Вусо», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7660159 (т.1, а.с. 158). За цим полісом забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Hyunday Santa Fe д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн 00 коп., життю і здоров`ю - 200 000 грн 00 коп., розмір франшизи 1000 грн 00 коп. (т.1, а.с.158).

13 грудня 2018 року ПрАТ СК «Вусо» на адресу ОСОБА_1 надіслало повідомлення, в якому з приводу розгляду його заяви на виплату страхового відшкодування від 06 листопада 2018 року за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу Citroen Berlingo, держ. номер - НОМЕР_2 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.08.2018 року о 09:42, повідомили наступне.

Відповідно до п.п. 33.3. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) («...Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).... »). Встановлено, що пошкоджений транспортний засіб Citroen Berlingo, держ. номер - НОМЕР_2 було самостійно частково відновлено до проведення огляду Страховиком.

Згідно п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону («...Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;..»). Тому ПрАТ «СК «Вусо» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події (т. 1, а.с. 8).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що завдана відповідачем шкода не перевищує визначений страховим полісом граничний ліміт відповідальності страховика у якого відповідач застрахував свою цивільну відповідальність. Разом з тим, з огляду на те, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1000 грн 00 коп., визначена полісом сума франшизи та 700 грн 00 коп. витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу.

У відповідності до вимог ч.ч 1, 2 п. 1) ст. 22 ч. 1 ст. 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли деліктні зобов`язання, що є первісним та основним зобов`язанням, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 роз`яснено, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто страховиком відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу та в межах визначеного ліміту відповідальності, в той час як на винну особу покладено обов`язок відшкодувати потерпілому завдані йому збитки в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, автомобіль Citroen Berlingo, реєстраційний номер - НОМЕР_2 «Volkswagen Polo» на час розгляду справи був відремонтований позивачем.

Колегія суддів не може повністю погодитися з присудженим до стягнення з відповідача розміром матеріальної шкоди, з огляду на наступне.

Так, визначаючи розмір спричинених позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, судом першої інстанції не була надана належна оцінка наявним в матеріалах справи накладним та товарним чекам, якими підтверджуються сплата ОСОБА_1 9950 грн 00 коп. вартість запасних частин та матеріалів (т.1, а.с. 9), 6000 грн 00 коп. вартість ремонтних робіт (т. 1, а.с. 10-11), а разом на суму 15950 грн 00 коп.

Відповідачем не ставиться під сумнів факт проведення позивачем відновлюваних ремонтних робіт транспортного засобу та його вартості, що підтверджується вказаними доказами.

Визначений судом першої інстанції розмір спричиненої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди - 15456 грн 44 коп., є встановленою суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 вартість відновлювальних ремонтних робіт належного позивачу автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,700). У той же час ОСОБА_2 має відшкодувати позивачу завдані йому збитки в повному обсязі та не вправі вимагати враховувати зношеність вузлів та деталей автомобіля, що були змінені при проведенні ремонтних робіт.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що за змістом ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком підлягають відшкодуванню в тому числі витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Проте, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача витрат на евакуацію автомобіля позивача в сумі 700 грн, сторонами не оскаржується, та у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Таким чином, беручи до уваги загальний розмір понесених позивачем витрат на відновлювальні роботи, запасні частини та матеріали, що становить 15950 грн 00 коп., з яких ПрАТ «СК «ВУСО» підлягають відшкодуванню витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу (15156 грн 44 коп.), в межах визначеного ліміту відповідальності та з урахуванням визначеної франшизи (1000 грн) 14156 грн 44 коп., колегія суддів дійшла до висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 2193 грн 56 коп. (15950,00 грн 14156,44 грн + 700 грн (витрати з евакуації автомобіля)).

Таким чином, у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру присудженої до стягнення майнової шкоди, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 2193 грн 56 коп. цих витрат, а не в розмірі визначеному судом першої інстанції.

Також підлягає зміні додаткове рішення суду, яким вирішено питання розподілу між сторонами понесених позивачем судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог (31%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 238 грн 20 коп. (768,40 грн * 31%) судового збору та 1550 грн 00 коп. (5000 грн * 31%) витрат на професійну правничу допомогу, сплачених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги (76%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 875 грн 98 коп. (1152,60 грн * 76%) судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана його представником адвокатом Кузнєцовим Артемом Сергійовичем, задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2021 року змінити в частині розміру присудженої до стягнення майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 2193 гривні 56 копійок.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2021 року змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 238 гривень 20 копійок судового збору та 1550 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, сплачених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 875 гривень 98 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Т. А. Левченко