ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим, 24 червня 2020 року, позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний момент дитина проживає з нею. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх доходів, починаючи з 13 лютого 2019 року і досягнення дитиною повноліття. Донька перебуває на обліку у лікаря-гемотолога і потребує постійного медичного обстеження та лікування, також донька має особливі здібності до малювання та танців, у зв`язку з чим нею були понесені додаткові витрати у загальному розмірі 27 577,95 грн, з яких 2 426,60 та 3 462,60 на лікування, медичне обстеження, аналізи та медичні послуги. На придбання речей та розвитку особливих потреб дитини, оскільки дитина займається малюванням, їй довелось витрати кошти на спеціальні олівці, фарби, альбоми, зошити та фломастери у розмірі 1 576, 99 грн та 433,74 грн. Також на особливі потреби доньки було придбано речі для танцювального гуртка. Через хворобу дитини та можливість ускладнень в холодну пору року вона купила нові теплі зимові чоботи та осіннє взуття усього 11 703,72 грн. Крім того, неповнолітня ОСОБА_3 часто їздить з танцювальним гуртком, тому потребувала валізу. В серпні 2019 року дитина їздила з гуртком до м. Кривий Ріг, про що є квиток вартістю 100, 80 грн. Також вона сплатила за поїздку дитини до Туреччини на танцювальний фестиваль грошові кошти у розмірі 7 974,30 грн. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на дитину які вона понесла просила суд стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 13 788, 98 грн та судовий збір.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , 2008 року народження у розмірі 11 991, 76 грн (а.с. 125-126).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що дозволу на виїзд дитини за кордон він не надавав, отже фактична можливість здійснення таких витрат як путівка на танцювальний фестиваль взагалі неможлива. Вказував на недоведеність належними та допустимими доказами того, що придбані позивачем навушники сприяють розвитку особливих здібностей дитини. Зазначав, що позивачем не доведено, що зошити, олівці, фломастери придбані у зв`язку з потребою розвитку особливих здібностей дитини, а є лише спробою отримати компенсацію з витрат, які входять до складу аліментів, які ним добросовісно сплачуються (а.с. 128-131).

Позивач своїм правом передбаченим ст.360 ЦПК України не скористалась.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Дитина ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря гематолога, проходить медичні обстеження та лікування (а.с.14-26,74,75-77,87-89).

Також донька сторін має певні здібності та схильність до малювання та танців (а.с.84,85,90,12,13,72,73,) у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, та до додаткових витрат які підлягають стягненню на користь позивача відніс витрати на лікування та додаткове лікування, фломастери та олівці, фарби, зошити для малювання, вартість валізи, вартість квитка в м.Кривий Ріг для участі в конкурсі з танцювальним гуртом та вартість туру до Туреччини, який мав на меті участь у дитячому фестивалі з танців та стягнув половину від вказаних понесених позивачем витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем доведено факт понесення додаткових витрат у зв`язку з лікуванням та медичним обстеженням доньки. Також з матеріалів справи вбачається, що дитина має особливі здібності та хист до малювання та танців, що підтверджується характеристикою, довідкою, та дипломами. Та позивачем доведено придбання товарів саме для розвитку особливих здібностей дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати повинні компенсуватися за рахунок аліментів відхиляються, оскільки суд першої інстанції витрати понесені позивачем на взуття та звичайну канцелярію не відніс до додаткових витрат та стягнув їх.

Колегія суддів звертає увагу на те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків, незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що він як батько не дав дозвіл на виїзд дитини до Туреччини для участі у танцювальному фестивалі не можуть слугувати підставою для відмови у стягнення фактично понесених витрат. оскільки не виключають факт їх понесення, а свідчать лише про те, що батько жодним чином не хоче сприяти розвиткові дитини.

З журналу судового засідання та звукозапису судового засідання від 09 червня 2021 року встановлено, що путівка була оплачена позивачем, та відповідач надав дозвіл на виїзд дитини, втім відкликав його після того як йому стало відмово про позов у дані справі.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не у повному обсязі з`ясував обставини справи є хибними.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров