Провадження №2/447/166/22
Справа №447/4002/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

31.01.2022 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів.

Процесуальні дії у справі.

13.12.2021 ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , відповідно до якого просить ухвалити рішення про зміну розміру стягнення аліментів, стягуваних згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30.03.2018 у справі №447/2142/17, а саме ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області №447/2142/17 від 30.03.2018, з відповідача підлягають до стягнення аліменти на утримання сина у розмірі 900 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. У 2021 році позивачка вдруге вийшла заміж. Дитина проживає з позивачкою, вона самостійно займається його вихованням та утриманням. Відповідачу порядку примусового виконання рішення суду щомісячно сплачує аліменти у розмірі 900 грн., проте, з огляду на чинне законодавство, вказана сума є значно меншою мінімально можливої, є недостатньою для забезпечення нормального життя дитини. Добровільно збільшити розмір допомоги відповідач відмовляється, такий свідомо самоусунувся від виховання дитини, не займається сином, не телефонує до нього, уникає зустрічей, не цікавиться його здоров`ям. Позивач вказала, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте, періодично їздить на заробітки за кордон. Відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, окрім як за вказаними аліментними зобов`язаннями. Відтак, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

21.12.2021 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

23.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 28.12.2021 отримав копію ухвали від 23.12.2021, копію позовної заяви і доданих до неї документів, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 13).

25.01.2022 відповідач подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що згідний виплачувати аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

27.01.2022 позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Суд встановив:

Сторони записані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.07.2016 Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №137 (а.с. 4).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1755/17 від 02.10.2017, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5).

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30.03.2018 у справі №447/2142/17, ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду (а.с. 6).

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обов`язок утримувати дітей покладений на обох батьків. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

При цьому дитина сторін повинна бути захищеною та отримувати належне утримання від батька, що гарантовано нормами національного і міжнародного законодавства.

Судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення суду від 30.03.2018 про зміну розміру стягуваних аліментів моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також мінімальний розмір аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини, відомості про матеріальний стан, визнання позовних вимог відповідачем, а тому, суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних аліментів на утримання малолітнього сина та стягувати аліменти в розмірі 1 500,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття.

Водночас, згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, вимога щодо зміни розміру аліментів з дня пред`явлення позову до суду задоволенню не підлягає.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, доказів, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 908,00 гривень належить стягнути з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст. 141, 247, 264, 265 ЦПК України, ст. 141, 150, 180, 181, 182, 192 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду, та до досягнення дитиною повноліття.

Попередньо виданий виконавчий лист на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 30.03.2018 у справі №447/2142/17 від виконання відкликати після набрання рішенням суду законної сили та після погашення заборгованості по ньому (у разі її наявності).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у справі у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Повний текст рішення складено 31.01.2022.

Суддя Головатий А.П.