Справа № 426/3248/21
РІШЕННЯ

іменем України

заочне

27 січня 2022 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі : головуючого судді Половинки В.О.

за участю секретаря судового засідання Гашинської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до ОСОБА_1 про втрату права користування службовою квартирою,

встановив:

Представник 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про втрату права користування службовою квартирою. В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 є сином померлого пенсіонера ОСОБА_2 , який проходив службу цивільного захисту в підпорядкованому підрозділі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області в період з 1974 по 1995 рік. Наказом ГУ ДСНС України у Луганській області було винесено рішення про надання службового житла для проживання на час служби в підпорядкованому підрозділі ГУ ДСНС України в Луганській області ОСОБА_2 , як такому, що не забезпечений житлом, починаючи з 1991 року. Службова трикімнатна квартира АДРЕСА_1 та розташована на третьому поверсі адміністративної будівлі 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області. 5 ДПРЗ Головного управління ДСНС у Луганській області є балансоутримувачем усіх службових квартир, які знаходяться за вищевказаною адресою. На підставі Договору № 6 найму відомчого житлового фонду ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області за відповідачем закріплено службову квартиру №3 . 19 березня 2020 року ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області під підпис вручено лист ОСОБА_2 , вих. № 13/45/310 з проханням звільнити службову квартиру та здати її за актом балансоутримувачу в належному технічному і санітарному стані. Начальником ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області, з метою перевірки належного використання службових квартир створено комісію для проведення огляду службової квартири ОСОБА_2 , яка розташована на території ДПРЧ-19 Головного управління ДСНС України у Луганській області. Здійснивши перевірку, комісія встановила, що ОСОБА_2 , який зареєстрований за даною адресою, в період з листопада 2016 року по 11 березня 2020 року у даній квартирі не проживав, про що було складено Протокол від 11 березня 2020 року № 1 та Акт від 11 березня 2020 року. Факт реєстрації ОСОБА_2 у службовій квартирі та його відсутність без поважних причин у житловому приміщенні порушує та обмежує право позивача на володіння, користування та розпорядження спірною квартирою за своєю волею. У тому числі, обмежується право позивача щодо надання квартири особам, які є працівниками 5 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Луганській області. Просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 11 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надав заяву, про розгляд справи без участі представника. На задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

За згоди позивача, враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки і не подав відзив, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішенням Виконавчого комітету Сватівської міської ради № 191 від 14 червня 2007 року було визнано житловими приміщеннями та квартирами приміщення в будівлі, розташованій на АДРЕСА_1 , присвоєно інвентарні номери та визнано квартири АДРЕСА_5 . Квартири АДРЕСА_6 було включено в число службових квартир Сватівського районного відділу ГУ МНС України в Луганській області (а.с. 8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 5 Державний пожежно-рятувального загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області є балансоутримувачем об`єкту житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с7).

Відповдно до Наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 325 від 17.05.2021 про зміну найменувань та внесення змін до установчих документів, змінено найменування 19 державної пожежно - рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області ( ідентифікаційний код 38164963) на 5 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, що також підтверджується копією положення про 5 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (а.с. 12-18).

Як вбачається з договору найму відомчого житлового фонду ДПРЧ-19 ГУ ДСНС України в Луганській області № 6 від 23 березня 2018 року, укладеного між 19 державною пожежно-рятувальною частиною Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, в особі начальника Русавського Володимира Олександровича та ОСОБА_1 , балансоутримувач надає згідно Акту прийому-передачі користувачеві та членам його сім`ї для проживання відомче житло загальною площею 73,1 м. кв. (квартира № 3 ) на 3 поверсі пожежного депо ДПРЧ-19 згідно інвентарної справи відповідно до Плану розміщення приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_7 . Згідно п. 5.1. вищевказаного Договору, строк дії договору з 23 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року, коли жодна із сторін не пізніше одного місяця до закінчення строку дії цього договору не заявила про своє бажання припинити договірні відносини, то цей договір вважається пролонгованим на чинних умовах на один рік (а.с. 5).

Згідноз Додатком № 1 до договору найму житлового приміщення від 23 березня 2018 року Актом прийому-передачі житлового приміщення від 23 березня 2018 року, ОСОБА_1 відповідно до умов договору найму прийняв для проживання ізольовану квартиру АДРЕСА_8 .(а.с. 6).

Як вбачається з довідки № 1940 від 11 березня 2020 року, виданої Сватівською міською радою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом 11 березня 2020 року відомості про зареєстрованих фізичних осіб відсутні (а.с. 20).

Довідкою № 228 від 27 жовтня 2021 року Комунальне підприємство «Сватове - Благоустрій» повідомило, що за адресою: АДРЕСА_1 , договір на вивезення та захоронення твердих побутових відходів - відсутній ( а.с.21).

Відповідно до інформації наданої на лист від 28.10.2021 за № 01-925/28, щодо надання інформації про укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою : АДРЕСА_1 ТОВ «Енера Схід» надало відповідь № 01-52/2/3850 від 29.10.2021 про відсутність укладення договору на паперових носіях між споживачем за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ «Енера Схід». Повідомили, що починаючи з 01.01.2019 та по теперішній час, оператором системи розподілу жодного разу не було надано інформації щодо обсягів споживання електричної енергії та не було отримано жодної оплати за спожиту електричну енергію ( а.с.22).

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із статтею 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

За частиною першою статті 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положенням частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (статті121,122 ЖК Української РСР).

Згідно з ч.1 ст. 122 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ст. 123 Житлового кодексу Української РСР порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Відповідно ст. 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

За правилами частин 1, 2 статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (detentio) ним. Право володіння (possessio)житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно протиправно.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Отже, статтею 71 ЖК УРСР визначено умови відповідно до яких особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Аналіз статті 71ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин для такого непроживання.

У вказаній категорії справ на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами.

Згідно протоколу засідання комісії з житлово-побутової роботи № 1 від 11 березня 2020 року було встановлено, що ОСОБА_1 , не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою не проживає приблизно з листопада 2016 року (а.с. 9), що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 11 березня 2020 року (а.с. 10).

18 березня 2020 року 19 державна пожежно-рятувальна частина Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області звернулася до ОСОБА_1 з вимогою звільнити службове житло, надане йому в користування на підставі Договору № 6 найму відомчого житлового фонду ДПРЧ-19 ГУ ДСНС України у Луганській області від 23 березня 2018 року після закінчення дії Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 (а.с. 11).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 більше шести місяців та відсутність поважних причин для такого не проживання, жилим приміщенням не користуються, будь-якої іншої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням.

Доказів на спростування вказаних обставин або наявності поважних причини непроживання у спірному житловому приміщенні понад шість місяців відповідач суду не надала.

За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12. 13, 80, 81, 89, 263-268, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області до ОСОБА_1 про втрату права користування службовою квартирою -задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2022 року

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка