Справа № 188/1231/21
Провадження № 2/188/120/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/1231/21

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

про визнання права власності на земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельні ділянки.

В обгрунтування зазначила, спірним нерухомим майном є земельні ділянки, розташовані за адресою АДРЕСА_1 на території Петрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, зокрема:

земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га.; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3054 га.

Згідно висновків про грошову оцінку даного майна, сукупна ринкова вартість земельних ділянок станом на 28.08.2021 р., складає 74 000,00 грн.

23.12.2008 року позивач придбала житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії BMA №942984, укладеного між позивачем та відповідачем, договір посвідчений приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В., та зареєстрований в реєстрі за №2286. На підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21986384 від 25.02.2009 р., за позивачем зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, запис №70 у книзі №29. Жодної умови щодо купівлі-продажу земельних ділянок вказаний правочин не містить. Додатково угоди купівлі-продажу земельних ділянок між сторонами не укладалися, оскільки відповідачем, продавцем житлового будинку, не оформлено право власності на спірні земельні ділянки.

При продажу вказаного житлового будинку відповідач повідомила позивачу про те, що земельні ділянки під вказаним житловим будинком та для ведення особистого селянського господарства на момент продажу не приватизовані, перебувають у комунальній власності Петрівської сільської ради та можуть бути приватизовані позивачем в будь-який час, після звернення до органу місцевого самоврядування.

20.11.2015 року позивач звернулася до Петрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок їй у власність по АДРЕСА_1 , але 30.11.2015 року отримала відповідь органу місцевого самоврядування, у якій було вказано, що вказані земельні ділянки вже передані у приватну власність ОСОБА_3 - батькові відповідачки, а також рекомендовано за роз`ясненням з даного питання звернутися до Управління Держземагенства.

Після звернення позивача до управління Держземагенства у Синельниківському районі їй надано копію державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №001029 від 25.06.2001 р. Згідно з вказаним Державним актом підтверджувалося, що ОСОБА_3 дійсно належать земельні ділянки площею 0,2500 га., - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка 0,3054 га., для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Матеріалами спадкової справи №358, заведеної 11.10.2002 року після смерті батька відповідача - ОСОБА_3 підтверджується, власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності був ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.12.2000 р., виданого на підставі рішення Петрівської сільської ради від 10.04.1996 р., №21. Зазначений житловий будинок зареєстрований 20.12.2000 р., за ОСОБА_3 Павлоградським міжміським бюро, технічної інвентаризації, записаний в реєстрову книгу під №29 за реєстровим №70.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від, 17.02.2002 р. Після його смерті вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала його дружина, мати відповідача - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2002 р., серії ВАВ №950139, зареєстрованого в реєстрі за №1281, виданого державним нотаріусом Петропавлівської ДНК Дидюк Т.П. 12.12.2002 р., домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано КП «Павлоградське МБТІ» за ОСОБА_4 , що підтверджується копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №12088077 від 09.10.2006 р. Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 був успадкований лише житловий будинок, а свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.06.2005 р.

Після її смерті, вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2006 p., серії BEI №879031, зареєстрованого в реєстрі за №1992, виданого державним нотаріусом Петропавлівської ДНК Дидюк Т.П. 11.12.2006 p., домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано КП «Павлоградське МБТІ» за Відповідачкою під №29-70 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.12.2006 p., реєстраційний номер 16308115, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.12.2008 р. Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину Відповідачкою був успадкований лише житловий будинок, а свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалося.

Відповідач у 2015 році, дізнавшись від Позивача про приватизацію земельних ділянок під житловим будинком ОСОБА_3 , пообіцяла звернутися до нотаріуса, успадкувати земельні ділянки та потім продати їх позивачу.

Відповідачка до даного часу спірні земельні ділянки не успадкувала, а у червні 2021 року взагалі повідомила позивачу про те, що наміру оформляти спадщину на спірні земельні ділянки вона не має, що житловий будинок батьків позивачу було давно продано, і що вона не буде витрачати час та грошові кошти на оформлення вказаної спадщини, оскільки житловий будинок давно належить іншій особі.

Таким чином, на даний час у позивача відсутня змога набути право власності на спірні земельні ділянки шляхом їх купівлі-продажу або приватизації.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2021 p., №273496050, право власності на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Просить визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки, залишивши за позивачем судові витрати.

Представник позивача просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідач надала суду клопотання про застосування позовної давності та розгляд справи у її відсутність.

В клопотанні відповідач зазначає що 23 грудня 2008 року на підставі Договору куплі-продажу житлового будинку серії BMA № 942984 було здійснено продаж будинку АДРЕСА_1 , який знаходився на приватній земельній ділянці 5554 кв.м. Вказаний будинок належав за життя її батькам, а потім перейшов в спадщину до відповідача, як до доньки.

Відповідач зазначила, що повідомляла позивачку ОСОБА_1 про той факт, що на момент продажу житлового будинку земельна ділянка 5554 кв.м. не приватизована та перебуває у комунальній власності. Однак ОСОБА_1 не заперечувала проти того, щоб придбати будинок , оскільки його ціна взагалі була мізерна.

ОСОБА_2 заперечила той факт, що нею надавалися обіцянки щодо приватизації та переоформлення земельної ділянки.

В такому вигляді не визнає позовні вимоги та просить суд застосувати до вимог позовну давність .

Вивчивши позов, матеріали справи та додані докази, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВМА №942984 від 23.12.2008 року набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до укладеного позивачем і відповідачем договору, зміст ст.377 ЦК України та ст.120, 125 Земельного кодексу України «ПРОДАВЦЮ» та «ПОКУПЦЮ» нотаріусом було роз`яснено.

Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, діючої в редакції, чинній на час укладання договору до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або

споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій

вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах,

встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або

споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача

переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка

зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину

земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У положеннях ст.377 ЦК України, яка діяла на час укладання договору передбачено аналогічні положення.

Відповідно до наведених норм, чинних на момент укладання договору, земельна ділянка та нерухомість на ній мають єдину правову долю, тобто земельна ділянка в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості слідує за ним.

Витягом з Державного реєстру правочинів підтверджується що договір купівлі-продажу від 23.12.2008 року посвідчений нотаріально.

Право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 відповідно до витягу №21986384 від 25.02.2009 року зареєстровано за ОСОБА_1 .

Листом землевпорядника Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №386 від 30.11.2015 року, Державним актом І-ДП №001029 підтверджується право власності на земельну ділянку померлого, ОСОБА_3 .

Матеріалами спадкової справи №358 щодо майна ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується наявність у справі Реєстраційного посвідчення на землю, яке засвідчує, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване за померлим ОСОБА_3 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за №1281 підтверджується, що ОСОБА_4 успадкувала після смерті чоловіка житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та приватизовану земельну ділянку площею 0.5554 га переданої для обслуговування успадкованого будинку та ведення підсобного господарства що належали померлому.

У витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ПМБТІ» №12088077 саме за заявою ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 з зазначенням земельної ділянки 5554 кв.м.

Відповідно до положень ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або

користувачем документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Судом встановлено, ОСОБА_3 отримав документ про право власності але не здійснив відповідну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 06.12.2006 року по спадковій справі №346/2005 зареєстрованому в реєстрі за №1992 ОСОБА_2 успадкувала будинок за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.5554 га.

Тож твердження відповідача, що вона вважає земельну ділянку комунальною власністю судом відхиляються.

Суд також вважає неправомірним застосування до вимог позовної давності.

Відповідно до інформації №273496050 про Державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу ВМА 942984 рн 2286, 23.12.2008 року зазначено, тип майна будинок, а в технічному описі майна вказана приватизована земельна ділянка площею 5554 га.

Звітами про експертну грошову оцінку земельних ділянок загальною площею 0.5554 га підтверджується їх вартість на час подання позову.

Вимоги позивача про врегулювання правового режиму земельної ділянки, на яку поширюється право власності власника будинку є правомірними і підлягають задоволенню.

Розпорядженням сільського голови Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 09.02.2016 р., №03-р «Про перейменування вулиць в населених пунктах Петрівської сільської ради» вул. Калініна в с. Мар`їна Роща перейменовано на вул. Калинова.

Висновки суду відповідають Правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.01.2019 р., справі №360/2285/14-ц (провадження №6-2цс15) у випадку відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані нею на підтвердження своїх вимог які є достовірними і достатніми, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач просить залишити їх за ним і не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.120, 125 ЗК України ст.377 ЦК України ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 прож. За адресою: АДРЕСА_1 право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га., що розташована на території Петрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі Державного акту І-ДП №001029 від 25.06.2001 року належала ОСОБА_3 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 прож. За адресою: АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3054 га., що розташована на території Петрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі Державного акту І-ДП №001029 від 25.06.2001 року належала ОСОБА_3 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна