ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/658/22 Справа № 202/8424/19 Головуючий у першій інстанції: Бєсєда Г.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона постійно проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з серпня 1995 року. Вони вели сумісне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, були пов`язані сумісним побутом. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 мешкали в квартирі позивача за адресою по АДРЕСА_1 до дня його смерті. ОСОБА_3 був зареєстрований у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач своєчасно звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини. Тому позивач просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою по АДРЕСА_1 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, письмовою розпискою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 , а також рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки Дніпровській міській раді, яке долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що місце проживання позивачки з 21.09.1990 року по цей час зареєстроване по АДРЕСА_1 , відповідно до копії її паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19.03.1998 року (а.с. 7 т.1).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Індустріальним районним у м.Дніпрі відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 08.05.2019 року (а.с. 9 т.1).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 52 т.1).

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 31.10.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, яке складається з квартири по АДРЕСА_2 , яка залишилась після ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12 т.1).

Згідно змісту вказаної вище постанови, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно,у зв`язку з тим, що у неї відсутні документи, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем однією сім`єю п`ять років.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою по АДРЕСА_2 з 23.09.1994 року до дня смерті; інші зареєстровані особи за вказаною адресою на момент смерті спадкодавця відсутні. Зазначене підтверджується копією листа Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 49 зворот т.1).

Відповідно до копії спадкової справи №285/2019 після ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини 04 червня 2019 року звернулась ОСОБА_1 (а.с. 44 т.1); інші заяви про прийняття спадщини, або відмови від прийняття спадщини у вказаній спадковій справі відсутні.

Також встановлено, що ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого ЗАГС Індустріального району м.Дніпропетровська 23.09.1983 року, актовий запис №1423 (а.с. 89 т.1).

Відповідно до копії рішення Народного суду Васильківського району Дніпропетровської області від 05.06.1986 року у справі №2-174 розірвано шлюб, зареєстрований 11 березня 1983 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 101 т.1).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, у цивільній справі №202/7970/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, треті особи: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_1 про встановлення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а вказане вище рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року №202/7970/20 залишено без змін.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1261 ЦК України).

За змістом частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 України).

Як було встановлено вище, на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за його зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_2 ніхто не проживав. При цьому, у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини із заявами до нотаріуса звернулась 04 червня 2019 року лише позивач ОСОБА_1 (а.с. 44 т.1).

Тобто, донька спадкодавця ОСОБА_2 не звернулась до нотаріальної контори у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини та на час смерті спадкодавця разом з батьком не проживала. Крім того, рішенням суду у справі №202/7970/20, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_2 у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Отже, встановивши єдину особу (позивачку), яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у передбачений шестимісячний строк та, враховуючи відсутність зареєстрованих осіб разом зі спадкодавцем на час його смерті, суд дійшов висновку, що належним відповідачем у даній справі є територіальна громада міста в особі Дніпровської міської ради.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 роз`яснено, зокрема, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Листом КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9» №6/9-130 від 05.02.2021 року повідомлено, що ОСОБА_3 був взятий на медичне обслуговування в КЗ «Міська поліклініка №3» та спостерігався за фактичним місцем мешкання за адресою по АДРЕСА_1 з 03.02.2010 року по 25.04.2019 року в КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9», яке є правонаступником КЗ «Міська поліклініка №3» (а.с. 208 т.1).

Згідно копії заяви ОСОБА_3 від 03.02.2010 року на адресу головного лікаря КЗ «Міська поліклініка №3», останній звертався із заявою про обслуговування в КЗ «Міська поліклініка №3», у зв`язку із тим, що фактично проживає за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 134 т.1).

Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9» №6/9-1487 від 12.11.2019 року, зокрема, ОСОБА_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , спостерігався у вказаному медичному закладі з 01.01.2016 року по 25.04.2019 року; ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги, яку надавала ОСОБА_1 , та супроводжувала його на прийом до сімейного лікаря (а.с. 14 т.1).

Згідно даних безкоштовного картографічного веб-сервісу Ка?рти Ґуґл за посиланням http://maps.google.com.ua/, вказаний вище медичний заклад КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9», в якому перебував на диспансерному обліку спадкодавець, знаходиться (по АДРЕСА_3 ) у пішій доступності від будинку, в якому зареєстрована позивачка - по АДРЕСА_1 .

Позивачем також надано акт від 10.02.2021 року, складений вісьмома мешканцями будинку АДРЕСА_4 , завірений головою правління обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №406", про те, що ОСОБА_3 дійсно мешкав з 1996 року без реєстрації за адресою по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 та вели спільне господарство до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з 2004 року ОСОБА_3 приймав активну участь у господарській діяльності ЖБК-406 та ЖБК-403 (пр. Миру, 21), постійно надавав допомогу у здійсненні усіх сантехнічних робіт по двом будинкам; всі ключі від службових приміщень, підвалів, технічних поверхів, де установлено приладдя провайдерів інтернету, знаходились у ОСОБА_3 ; при всіх аварійних ситуаціях, або підключеннях він надавав доступ підрядчикам до приміщень; постійно контролював та знімав показники з приладів обліку тепла, електроенергії та холодної води (а.с. 210 т.1).

До матеріалів справи також додано фототаблицю спільних світлин позивачки зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на яких вони переважно поряд та обіймаючись (а.с. 16-18 т.1).

Крім того, ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області листом від 15.02.201 року №43.2/1033 повідомило, що ОСОБА_1 зверталась з приводу засвідчення смерті гр. ОСОБА_3 , який помер за адресою по АДРЕСА_1 , ЄО №10470 від 25.04.2019 року (а.с. 209 т.1).

Копією накладної від 25.04.2019 року ФОП ОСОБА_8 підтверджуються витрати позивачки на поховання ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13 т.1).

В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки (а.с. 166-169 т.1). Зокрема, свідок ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 та є головою правління цього будинку показала, що вона знала ОСОБА_3 з 1995 року. ОСОБА_1 є її колегою та членом правління будинку АДРЕСА_4 , який знаходиться поруч з її будинком. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 проживали в належній їй квартирі. З 2004 року ОСОБА_3 надавав мешканцям будинку послуги сантехніка та постійно проживав з позивачкою за адресою по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що вона є невісткою позивачки (дружиною брата) та з ОСОБА_3 вона була знайома з 1995 року; останній проживав по АДРЕСА_1 однією сім"єю з ОСОБА_1 та свекрухою, вели спільне господарство та бюджет; вона, свідок, постійно спілкувалась з позивачкою та спадкодавцем по телефону, зустрічались на свята; помер ОСОБА_3 у зазначеній квартирі, похованням займалася тільки ОСОБА_1 .

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_12 повідомили суду, що ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_2 завжди спілкувалися, донька цікавилася життям батька, його здоров`ям та приблизно один раз на три місяці приїздила до батька в м. Дніпро. Після того, як ОСОБА_3 зник, донька ОСОБА_2 приїздила до м. Дніпра, шукала батька, запитувала сусідів про його місцезнаходження, однак ОСОБА_1 приховувала факт смерті ОСОБА_3 .

Також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції були допитані свідки. Зокрема, свідок ОСОБА_9 суду показала, що знайома з ОСОБА_1 через роботу в обслуговуючому кооперативі; з 1996 року ОСОБА_3 постійно проживав у квартирі по АДРЕСА_1 ; зокрема, свідок нерідко бувала у вказаній квартирі з робочої необхідності, при цьому ОСОБА_3 видавав їй ключі від підвалів у будь-який час доби, як о шостій ранку, так і пізно увечері, виходячи у домашньому одязі; ОСОБА_3 допомагав за певну винагороду людям з побутових ремонтних робіт; ОСОБА_3 говорив про позивачку, як про свою дружину (а.с. 13-14 т.2).

Свідок ОСОБА_13 , яка проживає по АДРЕСА_6 та працювала паспортистом до 2018 року у двох будинках АДРЕСА_4 та АДРЕСА_7 , показала суду, що знає ОСОБА_1 . Спадкодавця ОСОБА_3 знає, адже він працював сантехніком на добровільних основах та проживав з позивачкою у квартирі по АДРЕСА_1 . Із ОСОБА_3 свідок постійно бачилась коли він приходив до голови обслуговуючого кооперативу з побутових питань, зокрема, щодо показників приладів обліку комунальних послуг, тощо. ОСОБА_3 і ОСОБА_1 проживали разом як чоловік та дружина у цивільному шлюбі.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги представлені суду письмові докази та показання свідків, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Приймаючи до уваги вказану у позовній заяві мету встановлення юридичного факту - спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України; враховуючи, що позивачка вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , - колегія дійшла висновку, що встановлення факту проживання однією сім"єю саме за певною адресою не має для позивачки правових наслідків, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Колегія звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копіядовідки обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №406" від 15.02.2020року №15/02, видана ОСОБА_1 про те, що вона мешкає та зареєстрована з 1990 року за адресою по АДРЕСА_1 зі складом сім`ї: ОСОБА_14 , 1927 року народження, зареєстрована з 1990 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , 1959 року народження, - проживав з 1996 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації (а.с. 211 т.1). Згідно пояснень голови правління кооперативу, при написанні дати оформлення вказаної вище довідки бута допущена описка: замість правильної дати "15.02.2021 року" помилково вказано "15.02.2020 року".

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, не надав належної оцінки представленим доказам у їх сукупності, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова