Справа № 591/8456/21
Провадження № 2/591/908/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гончаренко Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу № 591/8456/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач 25 листопада 2021 року звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30.08.1995 квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 13.04.2006 року договором про визначення часток нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, визначено, що частки співвласників є рівними та складають по ј частці у кожного. ОСОБА_5 31.08.2008 року подарувала належну їй ј частку ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями за заповітом належної їй Ѕ частки стали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках. З приводу користування квартирою у сторін виникають постійні конфлікти та непорозуміння, тому вимушений звернутись до суду. Відповідно до висновку експерта № 1557 від 08.10.2021 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, виходячи з нормативних вимог, поділити приміщення квартири не представляється можливим. Просить виділити йому в користування кімнату «6», площею 7,6 кв.м, а відповідачу виділити в користування кімнату «5» площею 9,4 кв.м.; коридор «1»; санвузол «2» площею 2,5 кв.м; кухню «3» площею 6,5 кв.м; житлову кімнату «4» площею 17,8 кв.м. залишити в спільному користуванні. Він не заперечує проти зменшення його житлової площі в спірній квартирі при визначенні порядку користування спірною квартирою.

У відзиві відповідач зазначила, що на даний час між ними встановлений порядок користування квартирою: вона користується кімнатою № 6 , а позивач -кімнатою № 5 . У ОСОБА_1 є родина: дружина та дитина, вона проживають разом за іншою адресою. Відповідач на даний час проживає в квартирі з донькою. Кімната № 5 не використовується нею взагалі. З метою не допущення штучного погіршення житлових умов ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Пояснив, що в спірній квартирі фактично мешкає сестра з дитиною у всій квартирі. Відповідач постійно перешкоджає користуватись квартирою: замикає квартиру з середини, чим перешкоджає у доступі до неї. З відповідачкою постійно виникають сварки з приводу того, у який час позивач має приходити до квартири та яким чином повинен поводитись у квартирі. Не має можливості розпоряджатися в повній мірі його майном, яке перебуває у квартирі. Пояснив також, що у спірній квартирі зареєстровані він із сином, а відповідачка, хоча і зареєстрована у іншому приміщенні, посиійно проживають разом із донькою у спірній квартирі. Просить виділити ОСОБА_3 кімнату «5»,оскільки це його право звертатись з такими вимогами. Вважає таку вимогу справедливою, оскільки вказана кімната є за площею більшою, а відповідачка мешкає разом із донькою. Відповідач проживає в маленькій кімнаті, всі речі в квартирі її.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову із зазначених у відзиві підстав. Відповідач додатково пояснила, що позивач разом з сином зареєстровані у квартирі, проте мешкають фактично за іншою адресою. Позивач чинить перешкоди у користуванні квартирою. Приходить до неї у незручний для відповідачки час: рано вранці або пізно ввечері, шумлять, цим заважають її доньці спати. Фактично мешкають із донькою у меншій кімнаті - №6 згідно з технічним паспортом, у кімнаті № 5 знаходяться речі, у тому числі позивача. Вважає, що виділення їй кімнати №6 буде відповідати фактичному порядку користування квартирою.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 19.01.2022 року. У судовому засіданні оголошувалась перерва для виклику свідків.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 30.08.1995 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за № 886 квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12).

13.04.2006 року договором про визначення часток нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, посвідченого приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Вольвач А.В. визначено, що частки співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рівними та складають по ј частці у кожного. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договір зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.04.2006 року (а.с.13-14).

31.08.2008 року за договором дарування ј частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Вольвач А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1917, ОСОБА_5 подарувала належну їй ј частку квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом від 19.04.2019 року спадкоємцями зазначеного в заповіті майна, належної їй Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках по ј кожен (а.с.15-16).

Відповідно до висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження № 1557, складеного 08.10.2021 року, квартира розташована на 1 поверсі двоповерхового житлового будинку. У квартирі є наступні приміщення : коридор «1» площею 4,5 кв.м; санвузол «2» площею 2,5 кв.м; кухня «3» площею 6,5 кв.м; житлова кімната «4» площею 17,8 кв.м., ; житлова кімната «5» площею 9,4 кв.м.; житлова кімната «6» площею 7,6 кв.м. Загальна площа -48,4 кв.м. Житлова площа - 34,8 кв.м. Допоміжна площа 13,6 кв.м. У квартирі повинні бути передбачені : окремий вхід, такі приміщення: житлові кімнати - 14 кв.м, і підсобні приміщення- кухня - 5 кв.м, передпокій - 3-4 кв.м, санвузли 3,8 кв.м, внутрішньо квартирні коридори - 3 кв.м, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо. Усі інженерні комунікації повинні бути роздільні, тобто опалення, електропостачання, водопровід, каналізація. Виходячи з нормативних вимог, поділити приміщення квартири АДРЕСА_1 , не представляється можливим (ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення») (а.с.18-23).

Відповідно до технічного паспорту квартири у будинку квартирного типу, виготовленого станом на 18 січня 2022 року ФОП ОСОБА_7 , та довідки-характеристики квартири №1223 від 18.01.2022 р. житлова кімната № 5 площею 9,4 кв.м., квартиронаймачем ОСОБА_3 не використовується (а.с.41-44).

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 . Відповідачка перешкоджає їх сім?ї користуватись належним чоловікові майном - квартирою. Всі речі, які перебувають в квартирі, належать ОСОБА_3 . В квартиру потрапити не можуть, оскільки відповідачка зачиняє двері зсередини, а ключ залишає в замку. Коли приходять до квартири, ОСОБА_3 висловлює претензії з приводу часу приходу та поведінки (вимагає не шуміти, заважає їй з чоловіком знаходитись у квартирі). Відповідачкою постійно чиниться психологічний тиск, коли разом з родиною приходять до квартири.

Судом встановлено, що через неприязні стосунки між сторонами виникають конфлікти, вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 . На час розгляду справи у спірній квартирі мешкає відповідач з донькою. Позивач разом із сином зареєстровані у квартирі, проте мешкають за іншою адресою. Вказана обставина визнається сторонами, тому не потребує доказування.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

При визначенні порядку користування спірною квартирою між співвласниками суд приймає до уваги запропонований відповідачем варіант, який враховує інтереси відповідача та не порушує прав позивача, оскільки у його користування виділяється житлова кімната, яка є більшою за площею. Вказаний порядок відповідає порядку користування квартирою, який склався фактично, оскільки сторонами не заперечується, що відповідачка разом із дитиною фактично мешкають у кімнаті №6 , а не в кімнаті №5, яку позивач просить виділити у користування відповідачу. Позивач же у квартирі фактично не проживає, тому виділення йому кімнати №5 , а не №6, як він просить, не вплине на його права як співвласника квартири та не погіршить існуюче становище.

Встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність виділити в окреме користування ОСОБА_1 кімнату «5» площею 9,4 кв.м.; виділити в окреме користування ОСОБА_3 кімнату «6» площею 7,6 кв.м. Решту приміщень слід залишити в спільному користуванні сторін. На переконання суду саме такий порядок користування квартирою буде відповідати інтересам обох сторін.

При зверненні з позовом у позовній заяві ОСОБА_1 було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 19.11.2021 року ОСОБА_1 укладено договір з адвокатом Шевцовим П.В. Відповідно до розрахунку розміру витрат на правничу допомогу в цивільній справі складає 6000 грн. 00 коп. Відповідно до акту № 1 від 24.11.2021 до договору № 1 від 19.11.2021 р. вартість послуг адвоката за участь у судовому розгляді справи (складання процесуальних документів (позовна заява та підготовка документів у суд - 5 год.*1200,00 грн.) складає 6000 грн. 00 коп. Також надана квитанція № 01 від 24.11.2021 року про прийняття від ОСОБА_1 коштів на суму 6000 грн.00 коп. (а.с.24-28).

Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позов немайнового характеру задоволено частково, тобто неможливо встановити точну суму задоволених вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину розміру витрат на професійну правничу допомогу, що становить 3 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 :

виділити в окреме користування ОСОБА_1 кімнату «5» площею 9,4 кв.м.;

виділити в окреме користування ОСОБА_3 кімнату «6» площею 7,6 кв.м.;

залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : коридор «1»; санвузол «2» площею 2,5 кв.м; кухню «3» площею 6,5 кв.м; житлову кімнату «4» площею 17,8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2022.

Суддя О.О. Ніколаєнко