КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Букіна О.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3201/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М.,Савченка С.І.

секретар -Малашевський О.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання незаконним наказу та вчинення дій щодо внесення змін до трудової книжки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2019 року згідно з наказом відповідача № 532-к на підставі листа відповідача від 29 листопада 2019 року №05-22/4/2134 позивач був прийнятий на роботу у відповідача за переведенням з державного підприємства «Спецагролізинг» на посаду начальника управління правового забезпечення.

Вказує, що згідно з записом №28 у трудовій книжці позивача, його з 01 січня 2020 року переведено на посаду комплаєнс-директора ПАТ «Аграрний фонд».

Крім того посилається, що згідно з умовами трудового договору від 31 січня 2020 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Аграрний фонд», позивачу виплачувалася заробітна плата у розмірі 150 000,00 грн щомісяця.

Стверджує, що з 15 травня 2020 року по 25 травня 2020 року включно, згідно з наказом від 13 травня 2020 року №90-в позивач перебував у відпустці.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що через систематичне порушення відповідачем його трудових прав, 26 травня 2020 року він написав заяву про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 26 травня 2020 року з займаної посади. Оскільки відповідач відмовився приймати заяву про звільнення під розписку, ним, тотожна за змістом заява про звільнення з роботи була надіслана через АТ «Укрпошта» відповідачу цінним листом з описом вкладання.

Крім того , позивач 04 червня 2020 року, 30 червня 2020 року, 13 липня 2020 року цінними листами з описом вкладення надіслав відповідачу вимогу про проведення із ним розрахунків та надіслання на його адресу трудової книжки (згідно з п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників), копії наказу про звільнення та інших документів, які необхідні йому у зв`язку зі звільненням.

Лише 12 вересня 2020 року ним отримана трудова книжка, яку відповідач надіслав йому цінним листом з описом вкладення.

Вказує, що після отримання ним трудової книжки він дізнався про те, що відповідач видав протиправний наказ від 22 травня 2020 року № 247-к про його переміщення на іншу посаду та вчинив протиправний запис №29 у його трудовій книжці.

При цьому зазначає, що копія цього наказу йому не вручалась, його з цим наказом відповідач не ознайомлював, на його адресу копія наказу не надсилалась.

На думку позивача , наведені обставини є наслідком протиправної діяльності роботодавця , грубим порушенням трудових прав, поєднані з зухвалим приховуванням та перекручуванням фактів та порядку виконання працівником трудових обов`язків.

У тексті позову зазначено , що відповідач удався до зухвалої і умисної бездіяльності у формі неповідомлення позивача про обставини зміни істотних умов праці з метою не допустити оскарження ним протиправної діяльності у межах установленого законом строку.

Водночас жодних об`єктивних підстав для того, аби бути обізнаним або бути поінформованим про факт протиправної поведінки відповідача у нього не було.

Вказує, що згідно з довідкою АТ «Аграрний фонд» від 09 липня 2020 року №88 за підписом в.о. голови правління Б.Банчука та головного бухгалтера Ю. Ткачук вбачається, що за період часу з 02 грудня 2019 року по 23 червня 2020 року він обіймав посаду «комплаєнс-директор», а тому вважає, що наявні достатні підстави стверджувати про суцільну фальсифікацію наказу АТ «Аграрний фонд» від 22 травня 2020 року № 247-к вже після фактичного отримання відповідачем наказу про звільнення.

З огляду на викладене, відповідач протиправно і без попередження змінив істотні умови праці, що суперечить положенням КЗпП України та грубо порушує трудові права позивача, що поєднано з порушенням порядку повідомлення ОСОБА_1 про зміну у порядку виконання трудових обов`язків.

Зазначає, що згідно з затвердженим з 16 грудня 2019 року штатним розписом ПАТ «Аграрний фонд» на підставі наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 10 грудня 2019 року № 92 він обіймав посаду комплаєнс-директора, підпорядковувався безпосередньо голові правління відповідача і здійснював функціональне керівництво юридичним департаментом, департаментом адміністрування, управлінням методології, управлінням правового забезпечення операційної діяльності, управлінням юридичного супроводження операційної діяльності, управлінням судових спорів та претензійної роботи та відділом канцелярії та контролю виконання відповідача.

Проте, згідно з наказом відповідача від 22 травня 2020 року № 247-к, під час його перебування у відпустці, фактично відбулось не переміщення, а переведення на іншу роботу, поєднане зі зміною істотних умов праці, зміною найменування посади та обсягу функціональних обов`язків. При цьому жодних передумов або причин виробничого характеру для таких дій з боку відповідача не існувало. Таке переведення відбулось без повідомлення і без попередження працівника з боку відповідача, чим грубо порушено вимоги ст. 32 КЗпП України.

Вказує, що відповідно до наказу відповідача від 22 травня 2020 року №247-к його було позбавлено організаційно-розпорядчих та управлінських функцій, було змінено найменування посади і підпорядкування, що свідчить про зміну істотних умов праці у розумінні ст. 32 КЗпП України.

Зазначає, що згідно з Національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327 його посада комплаєнс-директора віднесена до керівного складу, що вбачається з кадрових документів, складених відповідачем під час його працевлаштування; код професії 1231.

Проте , як зазначає позивач , після переведення його на іншу посаду, відбулася і зміна коду професії, що свідчить про зміну істотних умов праці.

Спростовуючи законність переведення, позивач звертає увагу, що згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року, записи про переміщення до трудової книжки не вносяться.

Натомість обов`язковому унесенню до трудової книжки підлягає запис про переведення: згідно з п. 2.2., 2.3., 2.4. Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення, - а відомості про переміщення не уносяться.

Згідно з п. 2.5 Інструкції з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці типова відомча форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Відповідач зазначеного обов`язку не виконав, чим порушив імперативний припис порядку оформлення трудових книжок та зміни істотних умов праці.

Згідно з п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки заноситься запис про прийняття до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. Аналіз запису про прийняття мене на роботу та запису про переміщення засвідчує, що очевидно відбулась зміна найменування посади та трудової функції працівника, тобто відповідач припустився порушення моїх трудових прав та норм законодавства України про працю.

Отже, вважає, що запис у його трудовій книжці про переміщення є незаконним і підлягає скасуванню у судовому порядку.

З урахуванням викладеного вище, просить суд позов -

визнати незаконним (недійсним) наказ ПАТ «Аграрний фонд» №247-к від 22 травня 2020 року та вчинений на його підставі запис у трудовій книжці позивача.

Представник відповідача 26 лютого 2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечував.

У відзиві зазначив, що згідно з наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 29 листопада 2019 року № 532-к, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ПАТ «Аграрний фонд» на посаду начальника управління правового забезпечення в порядку переведення за його згодою з ДП «Спецагролізинг», з 02 грудня 2019 року, з посадовим окладом зазначеним у додатку.

У подальшому, наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 28 грудня 2019 року № 579-к ОСОБА_1 був переведений на посаду комплаєнс-директора з 01 січня 2020року з посадовим окладом 150 644,00 грн.

Згідно з наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 22 травня 2020 року №247-к позивача було переміщено на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення, зі збереження посадового окладу (без змін істотних умов праці), з 22 травня 2020 року.

В подальшому ,згідно з наказом АТ «Аграрний фонд» від 23 червня 2020 року № 334-к ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади за прогул відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись зі своїм звільненням, ОСОБА_1 22 липня 2020 року звернувся з позовною заявою до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про визнання звільнення незаконним, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, компенсації за невикористану щорічну відпустку.

На даний час, справа № 760/15919/20 розглядається Солом`янським районним судом м. Києва та у засіданні 04 березня 2021 року буде вирішуватися питання щодо призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів - трудового договору від 31 січня 2020 року, з метою встановлення факту його підробки/фальсифікації.

Однією з підстав для визнання наказу від 22 травня 2020 року № 247-к незаконним та уточнення запису у трудовій книжці, позивач зазначає положення трудового договору від 31 січня 2020 року, в якому визначені умови його роботи в ПАТ «Аграрний фонд».

Проте , як зазначає відповідач , трудовий договір від 31 січня 2020 року у ПАТ «Аграрний фонд» відсутній, з ОСОБА_1 . Такий договір не укладався. Оригіналу та його копії у відповідача немає, в матеріалах особової справи позивача такий трудовий договір відсутній, що свідчить про його фальсифікацію, а отже на думку відповідача , договір є неналежним та недопустимим доказом.

Вказує, що моменту укладення трудового договору завжди передує момент видання наказу або розпорядження про влаштування на роботу.

Відповідач вказує , що трудові договори з працівниками укладаються тільки у формі наказу.

Про трудовий договір від 31 січня 2020 року не зазначено ні в трудовій книжці ОСОБА_1 , ні в жодному з наказів ПАТ «Аграрний фонд» щодо кадрових питань з приводу позивача.

ПАТ «Аграрний фонд» про існування трудового договору від 31 січня 2020 року, який нібито укладено з позивачем , стало відомо тільки в кінці грудня 2020 року, після ознайомлення з документами, які були додані до позовної заяви у справі № 760/15919/20.

Відповідач стверджує, що про фальсифікацію трудового договору від 31 січня 2020 року вказує та обставина, що ОСОБА_1 згідно з п. 3.1. трудового договору від 31 січня 2020 року виплата заробітної плати передбачена у розмірі 150 000,00 грн , тоді як у додатку до наказу від 28 грудня 2019 року № 579-к визначено посадовий оклад комплаєнс-директору у розмірі 150 644,00 грн.

Виплата заробітної плати позивачу здійснювалася з врахуванням окладу у розмірі 150 644,00 грн, як це передбачено вказаним вище наказом.

Крім того, відповідно до п. 3.10. трудового договору від 31 січня 2020 року, встановлено виплату позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі двох заробітних плат.

Разом з цим, п.п. 6.3.5. п. 6.3. Колективного договору встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується працівнику у розмірі посадового окладу та тільки за умови роботи у Товаристві не менше одного календарного року.

Окрім того, відповідно до трудового договору від 31 січня 2020 року встановлено надання ОСОБА_1 щорічної відпустки тривалістю не менше 48 календарних днів за кожний відпрацьований робочий рік.

Однак, згідно з пп. 5.9.1. п. 5.9., п. 5.11. колективного договору роботодавець встановлює тривалість щорічної відпустки для всіх категорій працівників - 24 календарні дні згідно з графіком відпусток.

Згідно з графіком надання щорічних відпусток працівникам ПАТ «Аграрний фонд» у 2020 році, який затверджено колишнім в.о. голови правління ПАТ «Аграрний фонд» Баришевим І.Г. встановлено, що тривалість відпустки ОСОБА_1 у 2020 році складатиме 24 календарні дні, а саме 14 календарних днів у червні та 10 календарних днів у грудні.

Крім того відповідач зазначає, що трудовий договір передбачає виплату компенсацій позивачу при розірванні трудового договору, які не передбачено ні умовами вказаного Колективного договору, ні умовами навіть трудового законодавства, зокрема розмір таких компенсацій варіюється від 6 до 20 заробітних плат, що в грошовому виразі становить від 903 864,00 грн до 3 012 880,00 грн .

Наявність умови, в разі звільнення ОСОБА_1 за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, про зобов`язання ПАТ «Аграрний фонд» заплатити позивачу 6 заробітних плат компенсації, що становить 903 864,00 грн, на думку представника відповідача є абсурдом, адже за вчинення працівником прогулу до нього застосовується дисциплінарне стягнення, а не виплачується йому грошова компенсація у розмірі майже 1 млн. грн.

Таким чином представник вважає, що вказаний трудовий договір від 31 січня 2020 року не можна приймати до уваги, з огляду на те, що він є неналежним та недопустимим доказом, та крім того, його достовірність встановлюється у справі № 760/15919/20.

Зазначає, що посилання позивача на бездіяльність відповідача у формі не повідомлення позивача про оскаржуваний наказ є безпідставними, оскільки у період з 15 травня 2020 року по 25 травня 2020 року позивач перебував у щорічній відпустці.

У подальшому, починаючи з 26 транвя2020 року по 23 червня 2020 року ОСОБА_1 та на роботі не з`являвся, про що були складені відповідні акти .

Таким чином представник зазначає, що позивач, який не з`являвся на роботу тривалий період часу, на даний момент намагається перекласти відповідальність про свою необізнаність з оспорюваним наказом на відповідача, хоча самовільно штучно створив таку ситуацію своєю неявкою на роботу.

Також представник посилається, що позивача було переміщено на підприємстві, а не переведено як стверджує у позовній заяві позивач.

НА думку відповідача твердження позивача про зміну істотних умов його праці не відповідає дійсності, з огляду на те ,що позивач з 15 травня 2020 року по 25 травня 2020 року перебував у щорічній відпустці, а у подальшому починаючи з 26 травня 2020 року по 23 червня 2020 року на роботі не з`являвся( фактично здійснював прогул), а тому не зрозуміло, чому позивач, який не виходив на роботу та не пропрацювавши жодного дня після переміщення на посаді , стверджує про зміну істотних умов праці.

Зазначає, що згідно з наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 22 травня 2020 року № 247-к позивача ОСОБА_1 було переміщено на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення, зі збереженням посадового окладу (без змін істотних умов праці), з 22 травня 2020 року.

Посадові обов`язки комплаєнс-директора визначено Положенням про комплаєнс-директора, затвердженого наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 15січня 2020 року № 11, з яким позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у вказаному положенні.

Станом на 22 травня 2020 року вказане положення було чинним та не скасованим, та позивач при здійсненні своїх трудових обов`язків мав керуватися саме цим положенням. Згідно з цим положенням ОСОБА_1 підпорядкований голові правління відповідача та в його підпорядкуванні знаходяться відповідні структурні підрозділи, а саме управління правового забезпечення операційної діяльності, управління юридичного супроводження діяльності компанії, управління методології та відділ канцелярії та контролю виконання.

Таким чином на думку представника відповідача є безпідставними твердження позивача про зміну свого підпорядкування, відсутність в його підпорядкуванні відповідних структурних підрозділів та зміну своїх функціональних обов`язків.

Щодо твердження позивача про те, що його згоди на переміщення або переведення не надавалося, представник відповідача вказує, що переведення працівника не здійснювалося, а переміщення працівника згідно з ч. 2 ст. 32 КЗпП України не потребує його згоди.

Переміщення позивача відбулося на тому ж підприємстві, в тій же місцевості, з тими ж трудовими функціями, а також з тим самим посадовим окладом у розмірі 150 644,00 грн, який визначений відповідним наказом, а не трудовим договором як зазначає позивач.

А відтак , на думку представника ПАТ «Аграрний фонд» відповідач здійснив саме переміщення , а не переведення як безпідставно вважає позивач.

Вказує, що Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року за № 58 не містить заборони щодо внесення відомостей про переміщення до трудової книжки, як про це зазначає позивач, а тому дані обставини не підтверджують того факту, що позивача було переведено на іншу посаду.

Зазначає, що згідно з штатним розписом ПАТ «Аграрний фонд», уведеного в дію з 18 травня 2020 року код за ДК 003:2010 по комплаєнс-директору залишився незмінним, а саме 1231, що спростовує твердження позивача про здійснення позивачем його переведення, а не переміщення.

Крім того вважає , що посилання позивача на довідку від 09 липня 2020 року № 88, як доказ фальсифікації оскаржуваного наказу є необгрунтованим, оскільки дана довідка була надана з моменту початку роботи до моменту звільнення, коли позивач займав посаду комплаєнс-директора в незалежності від того, в якому структурному підрозділі така посада перебувала.

З урахуванням викладеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 12 березня 2021 року подав до суду відповідь на відзив відповідача у якій позивач заперечував проти обставин викладених у відзиві на позовну заяву та просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач зазначає, що відповідач умисно не надає суду штатний розклад та схему підпорядкування працівників станом на 01 січня 2020 року, а також штатний розклад та схему підпорядкування працівників станом на 18 травня 2020 року (затверджений наказом від 18 травня 2020 року №84 «Про затвердження організаційної структури та штатного розпису ПАТ «Аграрний фонд»). На думку позивача ,у такому випадку буде очевидно, що його згідно з оспорюваним наказом було переведено із зміною підпорядкування та зміною обсягу повноважень.

Вказує, що відповідно до копії наказу від 28 грудня 2020 року №579-к і копій розрахункових листків убачається, що до травня 2020 року посада позивача належала до Правління (дирекції) ПАТ «Аграрний фонд» з підпорядкуванням безпосередньо голові правління ВАТ «Аграрний фонд», проте згідно з витягом з штатного розпису ПАТ «Аграрний фонд», введеного в дію з 18 травня 2020 року , його посада знизилась рангом до департаменту з підпорядкуванням керівнику департаменту. Тобто відбулись істотні зміни умов праці, підпорядкування та посадових обов`язків.

Позивач зазначає , що згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки працівника вносяться записи лише про переведення працівника, а тому оспорюваний запис у його трудовій книжці є протиправним, як з позиції формальних вимог законодавства, так і з огляду на штучне прикриття переведення із спотворенням відповідачем зовнішніх ознак своїх протиправних дій. Наявність оспорюваного запису у його трудовій книжці вказує, що відповідач мав на увазі і фактично вчинив переведення без його згоди, змінив в односторонньому порядку істотні умови моєї праці.

Посилається, що трудовий договір від 31 січня 2020 року, укладений сторонами у письмовій формі і підписаний уповноваженими особами, не суперечить жодній нормі трудового законодавства, а тому є обов`язковим для сторін. Дійсність трудового договору презюмується і може бути спростована лише рішенням суду, яке набуло законної сили.

Позивач зазначає, що зі змісту трудового договору від 31 січня 2020 року дійсно вбачаються додаткові, порівняно з законодавством, трудові і соціально-побутові пільги для працівника.

Проте, ст. 9-1 КЗпП України, п. 2.1. колективного договору відповідача дозволяє сторонам трудового договору передбачати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників без жодних обмежень щодо змісту таких пільг та їх обсягу. Закон не ставить у залежність від змісту колективного договору умови трудового договору між роботодавцем та конкретним працівником, натомість закон не обмежує роботодавця у праві надати конкретному працівнику додаткові пільги.

Отже на думку позивача, сторони трудового договору не обмежені у формалізації певного обсягу умов виконання працівником своїх трудових обов`язків, якщо такі умови не гірше, ніж передбачені законом та/або колективним договором.

З урахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У запереченні на відповідь позивача на відзив, відповідач зазначив , що згідно з штатним розписом ПАТ «Аграрний фонд», уведеного в дію з 18 травня 2020 року код за Класифікатором професій ДК 003:2010 по комплаєнс-директору залишився незмінним, а саме 1231, що спростовує твердження позивача про здійснення позивачем його переведення, а не переміщення.

Крім того, про незмінність повноважень позивача та його підпорядкування свідчить Положення про комплаєнс-директора, затвердженого наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 15 січня 2020 року № 11, в якому визначено посадові обов`язки позивача, його підпорядкування тощо, з яким позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у вказаному положенні.

До того ж, з вказаним положенням про комплаєнс-директора ОСОБА_1 ознайомився без зауважень, у судовому порядку його не скасовував та жодного разу не повідомляв роботодавця про свою не згоду з ним.

Крім того вказує, що посилання позивача у відповіді на відзив на те, що нібито у п. 2.14. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58 міститься заборона про внесення до трудової книжки запису про переміщення не відповідає дійсності.

З урахуванням викладеного вище просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не врахував його доводи, про які він зазначив у позові, і висновки суду не відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги є тотожними доводам позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставні.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 25 січня 2022 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник відповідача приймав участь у розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Апелянт ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що апелянт ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, доказів поважності своєї неявки позивач суду не надав, тому колегія суддів вважає, що причини неявки позивача не можуть бути визнані судом поважними.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено ,що 29 листопада 2019 року Наказом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»

№532-К ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника управління правового забезпечення в порядку переведення, за його згодою, з ДП «Спецагроцілинг» з 02 грудня 2019 року, встановлено посадовий оклад у розмірі 114 644,00 грн. ( т.1 ,а.с. 20,24,92 ).

Наказом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» № 579-К від 28 грудня 2019 року ОСОБА_1 переведений на посаду комплаєнс-директора з 01 січня 2020 року, з посадовим окладом -150 644 грн зазначеним у додатку 2 ( т.1 а.с.20, 96-98).

Відповідно до наказу ПАТ «Аграрний фонд» № 90-В від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 було надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 02 грудня 2019 року по 01 грудня 2020 року 2020 року тривалістю 11 календарних днів з 15 по 25 травня 2020 року ( т,1 а.с. 100).

Наказом ПАТ «Аграрний фонд» № 247-К від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 ,комплаєнс-директора, було переміщено на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення, зі збереженням посадового окладу (без змін істотних умов праці), з 22 травня 2020 року ( т.1 а.с. 101).

Наказом ПАТ «Аграрний фонд» № 334-К від 23 червня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений з посади комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП Укрїани ( т.1 а.с. 102).

Доводи позивача зводяться до того, що наказом ПАТ «Аграрний фонд» № 247-К від 22 травня 2020 року його було фактично переведено, а не переміщено на іншу посаду, а тому вказаний наказ та учинений на його підставі запис у трудовій книжці є незаконним. При цьому, просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом, як такий, що пропущений з поважних причин.

Висновки суду щодо поновлення строку на звернення із позовом до суду є цілком обґрунтованими, враховуючи, що про наявність оспорюваного наказу та порушення своїх прав позивач дізнався 12 вересня 2020 року, отримавши трудову книжку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Водночас не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж самому підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій самій місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Відповідно до абз. 2 п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці.

З урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Таким чином, переведення відрізняється від переміщення тим, що у разі переведення працівнику доручається або інша робота, або ж та сама, але на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. У той же час при переміщенні працівник продовжує виконувати ту ж роботу, на тому самому підприємстві і в тій же місцевості, однак на іншому робочому місці, засобі праці, механізмі або агрегаті чи іншому відділі.

Отже, зміна робочого місця працівника зі збереженням посадових обов`язків на цьому ж підприємстві у тій же місцевості в межах тієї ж спеціальності, кваліфікації та обов`язків, за законодавством України не вважається переведенням і не потребує обов`язкової згоди працівника.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на умови трудового договору від 31 січня 2020 року, який був укладений між ПАТ «Аграрний фонд» та ним (т.1 ,а.с. 12-14).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що, трудовий договір від 31 січня 2020 року у ПАТ «Аграрний фонд» відсутній та з ОСОБА_1 він не укладався. Оригіналу та його копії у відповідача немає, в матеріалах особової справи ОСОБА_1 такий трудовий договір відсутній, що свідчить про його фальсифікацію, а отже він є неналежним та недопустимим доказом.

Суд правильно не взяв до уваги ні посилання позивача ні відповідача наданий доказ, оскільки оспорювання трудового договору від 31 січня 2020 року не є предметом розгляду у даній справі.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалося сторонами у справі, ОСОБА_1 у період із 15 по 25 травня 2020 року перебував у щорічній основній відпустці.

Крім того, відповідно до Актів про відсутність ОСОБА_1 на роботі , останній був відсутнім на робочому місці , починаючи

із 26 травня 2020 року по 29 травня 2020 року включно ,

із 01 червня 2020 року по 05 червня 2020 року включно ,

із 09 червня 2020 року по 12 червня 2020 року включно ,

із 15 червня 2020 року по 19 червня включно ,

19 червня 2020 року, 22 червня 2020 року, 23 червня 2020 року .

Згідно Актів телефонних дзвінків комплаєнс-директору департаменту юридичного та адміністративного забезпечення ОСОБА_1 від 28 травня 2020 року, 01 червня 2020 року, 02 червня 2020 року зв`язатися із ОСОБА_1 за контактним телефоном не вдалося.( т.1 а.с. 107-130)

Згідно Акту про виїзд додому до комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення ОСОБА_1 від 01 червня 2020 року, ОСОБА_1 за адресою проживання був відсутній . ( т.1 а.с. 113)).

З огляду на вказане , посилання позивача на ту обставину, що його не було своєчасно ознайомлено із Наказом ПАТ «Аграрний фонд» № 247-К від 22 травня 2020 року через протиправні дії відповідача не знайшли свого підтвердження, оскільки у день винесення спірного наказу та до 25 травня 2020 року позивач був відсутній на робочому місці у зв`язку із перебуванням у відпустці, а у період із 26 травня 2020 року по день звільнення 23 червня 2020 року був відсутній на робочому місці.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача , що після видачі спірного наказу та переміщення його на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення відбулася зміна істотних умов праці, що, в свою чергу, свідчить про його переведення, а не переміщення.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Твердження позивача, що відбулася зміна системи підпорядкування та підзвітності позивача безпосередньо голові правління,як було до цього на посаді комплаєнс-директора, є безпідставними . Доказів того, що після переміщення на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення відбулася така зміна позивач суду не надав , і матеріали справи не містять таких доказів. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги З огляду на вказане, безпідставними є і доводи позивача про те, що у розрахункових листах до травня 2020 року його посада належала до Правління (дирекції) ПАТ «Аграрний фонд» з підпорядкуванням безпосередньо голові правління ВАТ «Аграрний фонд», а згідно штатного розпису ПАТ «Аграрний фонд», введеного в дію з 18 травня 2020 року його посада знизилась рангом до департаменту з підпорядкуванням керівнику департаменту, оскільки із наданого витягу не вбачається структури підпорядкування посади позивача (т.1 а.с. 136).

Відповідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зробив висновок , що переміщення позивача в інший структурний підрозділ на цьому ж підприємстві жодним чином не свідчить про зміну істотних умов праці позивача, а такі відомості у розрахункових листах не є свідченням зміни умов праці та відповідно безпосереднього його підпорядкування.

Правильними є висновки суду і про безпідставність доводів позивача щодо зміни коду професії, що на думку позивача свідчить про зміну істотних умов праці . Так згідно штатного розпису ПАТ «Аграрний фонд», введеного в дію з 18 травня 2020 року, код за ДК 003:2010 посади позивача після переміщення залишився 1231.

Доводи позивача , що після переміщення його на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення відбулася зміна назви його посади та функціональних обов`язків є надуманими , з огляду на ту обставину ,що позивач з моменту винесення оспорюваного наказу і до моменту звільнення на робоче місце не з`являвся, свої посадові обов`язки не виконував, а тому належних і допустимих доказів, чи відбулися зміни посадових та функціональних обов`язків позивача чи коло його повноважень, суду не надав .

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що посадові обов`язки комплаєнс-директора визначено Положенням про комплаєнс-директора, затвердженого наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 15 січня 2020 року № 11, з яким позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у вказаному положенні (т.1, а.с. 132-135). Станом на 22 травня 2020 року вказане положення у передбаченому законом порядку не скасовано та було чинним, а тому ОСОБА_1 при здійсненні своїх трудових обов`язків мав керуватися саме цим положенням.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебував на посаді комплаєнс-директора та із 22 травня 2020 року його було переміщено на посаду комплаєнс-директора департаменту юридичного та адміністративного забезпечення, що вказує не на зміну назви посади позивача, а на зміну саме структурного підрозділу до якого відносилася його посада.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року (справі № 6-1471цс17) згідно якої переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. Оскільки переміщення позивачки здійснено на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, у тій же місцевості та в межах відповідної посади, тобто відбулась лише зміна робочого місця (місця безпосереднього виконання роботи), структурного підрозділу у тій самій місцевості, не змінилась жодна з істотних умов трудового договору позивачки, можна зробити висновок про те, що позивачку було саме переміщено, а не переведено в інший структурний підрозділ, зокрема з посади тальмана четвертого терміналу на посаду тальмана третього терміналу.

З огляду на встановлені обставини , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку відбулося саме переміщення позивача ОСОБА_1 , а не переведення на іншу посаду, оскільки таке переміщення мало місце на тому ж підприємстві, в тій же місцевості, з тими ж трудовими функціями, тобто не було змінено жодної з істотних умов трудового договору позивача, а відтак наказ ПАТ «Аграрний фонд» № 247-К від 22 травня 2020 року відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує трудові права позивача, як працівника, правові підстави для визнання наказу незаконним відсутні.

Враховуючи, що позивача було переміщено на іншу посаду, доводи останнього, що вказане переміщення відбулося без його згоди є безпідставними, оскільки переміщення працівника не потребує його згоди, що узгоджується з вимоги ст. 32 КЗпП України.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав про задоволення вимог про вчинення дій щодо внесення змін до трудової книжки позивача відповідає вимогам закону, оскільки така вимога є похідною від первинної вимоги у задоволенні якої судом відмовлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, які співпадають із доводами позовних вимог, які судом першої інстанції були досліджені в повному обсязі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 373 , 374 , 375 , 381 - 384 ЦПК України , суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді