Справа № 756/3884/17 Головуючий в суді І інстанції Луценко О.М.
Провадження № 22-ц/824/1083/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року у справі за позовом Приватного підприємства «Валтар» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», приватний нотаріус Деребера Тетяна Олександрівна, приватний нотаріус Апатенко Марина Анатоліївна, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання договору припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ПП «Валтар» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що 25 грудня 2012 року між ним та ПАТ «Радикал Банк», як іпотекодержателем було укладено іпотечний договір на забезпечення належного виконання ПП «Валтар» умов кредитного договору № 1689/2-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Згідно умов іпотечного договору його предметом є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619) (в літ.А) будівельно-конструкторського бюро, з усіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 196,80 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувало, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 507 128,54 гривень.

Боржник ОСОБА_2 протягом 2014 - 2016 років сплатив на користь банку на казначейський рахунок державної виконавчої служби грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що була стягнута рішенням Деснянського районного суду м. Києва.

01 березня 2017 року позивач отримав від ОСОБА_1 вимогу №б/н від 10 лютого 2017 року про усунення порушень та виконання зобов`язань за договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно інформаційної довідки від 02 березня 2017 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 81661943, вбачається, що на підставі рішення приватного нотаріуса Апатенко М.А. про державну реєстрацію іпотеки від 15 листопада 2016 року №32366744 відповідач став іпотекодержателем за іпотечним договором.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати припиненим іпотечний договір, серія та номер 2206, виданий 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Деребера Тетяною Олександрівною, внесеного до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію іпотеки №17336752, відносно нежилих приміщень з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619) (в літ.А) будівельно-конструкторського бюро, з усіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 196,80 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , внесених до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна № 33508884.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував що 23 травня 2017 року він уклав з ТОВ «Паллант-груп» договір про відступлення права вимоги за вказаним іпотечним договором, а відтак місцевим судом не враховано, що він вже не є іпотекодержателем за вказаним договором, а тому не є належним відповідачем по справі.

До того ж, вказує, що новим іпотекодержателем ТОВ «Паллант-груп» 07 серпня 2017 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а відтак відсутній предмет спору у даній справі.

Від представника ПП «Валтар» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором погашена, а тому з моменту повного виконання зобов`язання, договір іпотеки підлягає припиненню.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2012 року між ПП «Валтар» та ПАТ «Радикал Банк» укладено кредитний договір на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії № 1689/2-980, згідно умов якого банк надав грошові кошти у тимчасове користування шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, а позичальник зобов`язується отримати кошти, використати їх за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі до 24 грудня 2014 року включно. (а. с. 12-14)

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25 грудня 2012 року між ПП «Валтар» та ПАТ «Радикал Банк» укладено іпотечний договір, згідно умов якого іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених договором, нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень № 619) будівельно-конструкторського бюро, з усіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 196,80 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 15-18)

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року у справі №754/10293/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 507 128,54 гривень.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №46091353 про виконання виконавчого листа №2-4394 від 12 січня 2015 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ПП «Валтар» на користь ПАТ «Радикал Банк» суму боргу за кредитним договором в розмірі 1 507 128,54 гривень (а.с.19).

Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року у справі №754/10293/14-ц встановлено, що протягом 2014-2016 років поручитель ОСОБА_2 сплатив на користь банку кошти в рахунок повного погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим 28 грудня 2016 року до Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ПП «Валтар» було подано заяву про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду про стягнення заборгованості.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 25 вересня 2017 року закінчено виконавче провадження про виконання виконавчого листа № 2-4394 від 12 січня 2015 року, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. (а.с.70)

01 березня 2017 року позивач отримав від ОСОБА_1 вимогу №б/н від 10 лютого 2017 року про усунення порушень та виконання зобов`язань за договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно інформаційної довідки від 02 березня 2017 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №81661943, вбачається, що на підставі рішення приватного нотаріуса Апатенко М.А. про державну реєстрацію іпотеки від 15 листопада 2016 року №32366744 відповідач став іпотекодержателем за іпотечним договором (а.с.24-25).

07 березня 2017 року позивач направив лист до ОСОБА_1 з повідомленням про повне виконання кредитних зобов`язань ще в грудні 2016 року та з пропозицією щодо проведення процедури державної реєстрації припинення іпотеки у встановленому законом порядку (а.с. 26).

У зв`язку з відсутністю відповіді ОСОБА_1 , позивач вказує, що змушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Разом з тим 22 та 23 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Паллант Груп» (код 40802469) було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, на підставі якого 07 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нотарою О.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірні приміщення за ТОВ «Паллант-Груп».

В подальшому, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного 31 серпня 2017 року між ТОВ «Паллант-Груп» та ОСОБА_3 , останній набув право власності на спірні нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи приміщень 619), в літері А, загальною площею 196,80 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

01 вересня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. здійснено державну реєстрацію права власності на спірні приміщення за ОСОБА_3

26 грудня 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Паллант-Груп», статус суб`єкта - припинено.

З рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року у справі №756/14230/17 вбачається, що у жовтні 2017 року ПП «Валтар» звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нотари Олега Івановича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАНТ-ГРУП», Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання протиправним та скасування рішення нотаріуса, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 756/14230/17 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що суди попередніх інстанцій не врахували можливість залучення правонаступників ТОВ «Паллант-Груп», не врахували клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, передчасно розглянувши справу по суті за відсутності сторони (її не залученого до участі у справі правонаступника), чим порушено один із основних принципів цивільного судочинства - змагальність сторін, що є недопустимим.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відтак, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 612/808/18 (провадження №61-15537св19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що місцевий суд вищевказаного не врахував та дійшов передчасного висновку про задоволення позову, з огляду на те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 вибув зі спірних правовідносин, новим іпотеко держателем стала інша особа, а саме ОСОБА_3 і місцевий суд фактично прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, то згідно пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, дана обставина є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення,

Також, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується конвертом з повідомленням про вручення поштового відправлення, з відміткою «повернуто за закінченням строку зберігання».

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України), якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з цивільним процесуальним законом суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не повною мірою відповідають обставинам справи, а також, що при розгляді справи місцевим судом були допущені такі порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи по суті, та встановивши, що суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України), колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Приватного підприємства «Валтар» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», приватний нотаріус Деребера Тетяна Олександрівна, приватний нотаріус Апатенко Марина Анатоліївна, Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання договору припиненим залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: