РІШЕННЯ Іменем України
м. Балаклія 26 січня 2022 рокуСправа № 610/2472/21 2/610/30/2022

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Купін В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Балаклія Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

установив:

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить:

1.Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 02 серпня 2018 року.

2.Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним по 1/2 ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на:

-домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-автомобіль Mercedes-Benz Vito 113 CDI (VIN: НОМЕР_1 ), 2012 року випуску, реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_2 ;

-автомобіль Hyundai 130 (VIN: НОМЕР_3 ), 2013 року випуску, реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_4 ;

-автомобіль Mercedes-Benz Е 280 (VIN: НОМЕР_5 ), 2007 року випуску, реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_6 ;

3.Провести поділ майна подружжя, виділивши ОСОБА_1 :

-квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-автомобіль Mercedes-Benz Vito 113 GDI (VIN: НОМЕР_1 ), 2012 року випуску, реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_2 ;

-автомобіль Hyundai 130 (VIN: НОМЕР_3 ), 2013 року випуску, реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_4 ;

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 15.05.2001 вони стали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина, при цьому позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , однак будь-яких відносин, в тому числі сімейних (придбання майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків) з останнім не підтримувала. Відповідач у шлюбі не перебував. Позивач має сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного шлюбу з ОСОБА_3 . Спільних дітей у сторін немає. В подальшому, на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 01.07.2002 у справі № 2-1018 шлюб між Позивачем та ОСОБА_3 було розірвано.

Позивач та Відповідач мешкали разом в період з 15.05.2001 по 02.08.2018 за наступними адресами:

-з 15.05.2001 до 01.07.2004 за адресою: АДРЕСА_3 ;

-з 01.07.2004 до 15.05.2007 за адресою: АДРЕСА_4 ;

-з 15.05.2007 по 02.08.2018 за адресою: АДРЕСА_2 ;

Позивач з 30.09.2004 є фізичною особою підприємцем.

Відповідач також був фізичною особою-підприємцем в період з 15.06.2004 до 16.01.2006, та починаючи з 01.09.2008 відповідач знов зареєстрував себе як фізична особа-підприємець.

Проживаючи разом, сторони купували майно внаслідок спільної праці, вели спільне господарство, побут, мали спільний бюджет, виконували взаємні права та обов`язки. Разом їздили відпочивати, а також проводили час з друзями та знайомими, підтримували один-одного. Мали спільний бюджет. Отримані в якості прибутку кошти зберігались спільно. Рішення про видатки також приймали спільно. З даних коштів здійснювались поточні витрати: придбання продуктів харчування, обслуговування транспортних засобів, сплата комунальних послуг, придбання майна спільного користування (посуд, меблі, електротехніка) та інші витрати необхідні для підтримання звичного способу життя людини такі як утримання житла в належному стані, його ремонт, будівництво нового житла. Також існували інші кошти, які спільно накопичувались для придбання коштовних речей: транспортних засобів, об`єктів нерухомості, а також відпочинку.

Позивач вела домашнє господарство, підтримувала порядок і чистоту в оселі, була духовним лідером сім`ї, у всьому підтримувала відповідача, проявляла розуміння, давала поради, якщо в цьому була необхідність, постійно підтримувала інтерес до себе, подобатися як жінка - залишатися для відповідача такою ж, якою була на початку стосунків, цінувала та поважала його. Сторони мали взаємоповагу та кохали один одного.

У період проживання однією сім`єю вони придбали вищевказане майно.

Джерелом набуття набутого майна були її кошти накопичені від трудової діяльності у ВАТ «Гарант» та від її підприємницької діяльності.

Домовитися з відповідачем про поділ майна в добровільному порядку їй не виявляється можливим, оскільки на неодноразові звернення він жодним чином на це не реагує, що й стало підставою для звернення з цим позовом.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 04.08.2021 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (Накладений арешт на домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .).

Ухвалою судді від 07.09.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.10.2021 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.09.2022 представником відповідача адвокатом Вергуном М.М. подано відзив на позовну заяву, у якому він просив вказаний позов залишити без задоволення. Зазначив, що факт проживання між сторонами однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15.05.2001 по 02.08.2018 є неправдивим, оскільки позивач ОСОБА_1 була у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 до 01.07.2002.

Стосовно твердження позивача про те, що спірне майно, яке на його думку підлягає розподілу, було придбане під час перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, варто зазначити, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

При цьому, у Постанові Верховного суду від 15 серпня 2019 у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18) вказано, що: «факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012 - 2014 років коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те. що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю».

З наданих Позивачем фотографій вбачаються лише окремі епізоди спільної присутності або відпочинку, спільної присутності на святкуванні свят, тощо. Однак, зазначені докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

Між Відповідачем та Позивачем існувала лише дружба, яка ніколи не переростала до відносин, характерних для сім`ї, подружжя. Відповідач ніколи не називав (публічно чи непублічно) Позивача своєю дружиною і не ідентифікував її, як дружину в своїх внутрішніх переконаннях. Це стосується і твердження позивача про спільне мешкання з відповідачем за різними адресами, оскільки відносини такого типу мають характер відносин, притаманних для співмешканців, але аж ніяк не для подружжя. При цьому, твердження Позивача про те, що він саме безперервно мешкав разом із відповідачем з 15.05.2001р. по 02.08.2018р. не відповідають дійсності і позивач не падав жодного доказу такої безперервності (з конкретизацією кількості днів на рік), оскільки в зазначений період часу мали місце лише окремі епізоди його спільного перебування з Відповідачем.

Також зазначив, що тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Однак, Позивач у своїй позовній заяві наводить лише одну ознаку сім`ї, замовчуючи про те, що у нього з Відповідачем був відсутній спільний побут та взаємні права і обов`язки і не надаючи необхідних доказів.

Сторони ніколи не були зареєстровані одночасно за одним місцем проживання. Місце проживання Позивача було зареєстроване в будинку, належному па праві власності Відповідачу, проте, як вже було зазначено вище, між сторонами цього спору існувала дружба і Відповідач дозволив Позивачу на його прохання, здійснити зазначену реєстрацію, оскільки у ОСОБА_5 існувала така потреба, так як вона сама наполягає на своїй незабезпеченості житлом у своїй позовній заяві.

Сторони ніколи не вели разом спільне господарство, не мали спільного бюджету, не мали взаємних прав та обов`язків, що притаманні подружжю, не мають придбаного на праві спільної приватної власності рухомого або нерухомого майна (про що свідчать зокрема надані Позивачем інформаційні довідки з реєстру нерухомого майна), а Відповідач завжди розпоряджався своїм майном на власний розсуд, комунальні послуги стосовно свого нерухомого майна сплачував самостійно - докази зворотнього Позивачем не надані.

Позивач зазначає, що є підприємцем, отримує дохід і забезпечував сім`ю всім необхідним і в якості єдиного доказу наводить довідку про розмір отриманого доходу. Однак, довідка про розмір отриманого доходу не є належним доказом щодо начебто забезпечення сім`ї, оскільки вона не містить жодної інформації про цільове використання зазначеного доходу. В той же час позивач підтверджує в своїй позовній заяви те, що Відповідач також є підприємцем і отримував стабільний дохід.

Також, Позивач стверджує, що: «зазначене вище нерухоме майно придбане Позивачем та Відповідачем за спільні кошти...». В даному випадку має місце надання завідомо неправдивих свідчень, оскільки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було придбане Відповідачем на підставі договору дарування (тобто безоплатного договору), посвідченого приватним нотаріусом Бовдуй О.О. 15.08.2006р. за реєстровим номером 1600, про що свідчить Рішення Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області № 219 від 16.05.2012р.. на підставі якого і було видано дійсний правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності від 30.05.2012р. та витяг про державну реєстрацію речових прав. В зазначеному Рішенні від 16.05.2012р. зазначено також, що для переоформлення права власності на домоволодіння. Коновалом МЛІ. крім договору дарування, надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації та технічний паспорт від 08.02.2021р. Крім того, до цього відзиву надається копія витягу про реєстрацію права власності за Відповідачем на домоволодіння від 29.08.2006р. на підставі договору дарування та копія договору дарування земельної ділянки від 15.08.2006р., відповідно до якого ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . призначеної для обслуговування вищезазначеного спірного домоволодіння.

Крім того, Позивач наполягає на розподілі майна, додавши лише звіти про оцінку щодо транспортних засобів, залишивши відкритим питання про дійсну ринкову вартість спірного нерухомого майна, оскільки при розподілі майна має значення грошове вираження вартості такого спірного майна.

До 15.02.2005 ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Таким чином, за відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст.74 СК України вважати спірне майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Позивач і її представник-адвокат Фурманов О.В. з`явились у судове засідання, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача-адвокат Вергун М.М. у судовому засіданні, позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлені наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 розірваний 01.07.2002, що підтверджується випискою із рішення Балаклійського районного суду від 01.07.2002 по справі № 2-1018 2002.

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_7 розірваний 15.02.2005, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 15.02.2005.(що автоматично виключає можливість визнати повністю фактичних сімейних стосунків з 01.01.2004).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області № 2220 від 24.06.2021, автомобілі Mercedes-Benz Vito 113 CDI (VIN: НОМЕР_1 ), реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_2 ; Hyundai 130 (VIN: НОМЕР_3 ), реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_4 ; Mercedes- Benz Е280 (VIN: НОМЕР_5 ),реєстраційний знак транспортного засобу України НОМЕР_6 належать ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з мобільного додатку «Дія», ОСОБА_1 є власником автомобілів Mercedes-Benz Vito 113 CDI, Hyundai 130, Mercedes-Benz E 280.

Відповідно до виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 30.09.2004 по теперішній час є фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до виписк з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 з 15.06.2004 до 16.01.2006 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно з випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 з 01.09.2008 по теперішній час є фізичною особою- підприємцем;

Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/121-21/13876- АВ від 30.06.2021, середньо-ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz Vito 113 CDI, 2012 року випуску, складає 243 577,92 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 29.06.2021 № ЕД-19/121 -21/13881- АВ, середньо-ринкова вартість автомобіля Hyundai 130, 2013 року випуску, складає 281 910 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 30.06.2021 № ЕД-19/121-21/13879- АВ, середньо-ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz Е 280, 2007 року випуску, складає 308 720 грн.

Відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області № 28064/6/20-40-24-08-20 від 14.07.2021, дохід Позивача за період з 2001 по 2011 роки, склала 3 186 688,15 грн.;

Відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області № 6519/АП/20-40-55-20 від 01.07.2021, в якому надано інформацію про дохід Позивача за період з 2012 по 2020 роки, сума якого склала 2 011 986 грн.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.2006, продавець ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_9 купила житловий будинок АДРЕСА_5 ;

Зідно з копією договору від 24.09.2013 купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_10 набула право власності на квартиру.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні пояснила, що вона до 2015 року мешкала по АДРЕСА_1 , через дім від будинку Коновала та ОСОБА_12 , бачила їх, приїжджали та уїжджали разом. В гостях у них не була. У Коновала був жовтий бус, а потім білий бус. На святах свідок у них не була. Чи зустрічались вони з іншими людьми свідок не знає. Хто привозив цеглу свідок не знає, хто побудував будинок свідок не знає.

Свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_12 і Коновал жили у квартирі з низу, як звичайна сім`я з дитиною. Вони купували у свідка саджанці троянд. Свідок не знає як між ними були влаштовані фінансові питання. Свідок не знає чи вели вони спільне господарство. Сварок між ними свідок не бачила. Чи зустрічалися вони з іншими людьми свідок не знає. Поцілунків чи обіймів свідок не бачила. вона бачила як вони разом їздили в автомобілі.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що його матір ОСОБА_1 з ОСОБА_2 три роки не мешкають разом, між собою не підтримують будь-яких відносин, до цього він був для нього вітчимом, займався його вихованням та завжди був з ними. Хто за що платив не знає. Хто платив за робочими також не знає. Коновал та ОСОБА_12 у двох давали свідку карманні гроші гроші, купували одежу, ОСОБА_14 учив його керувати автомобілем. У сім`ї був спільний бюджет. Коновал учив свідка по господарству. Відпочивали разом. У них були сварки з побутових причин. Все купували разом. Свідок думає, що вони разом заробляли. Скільки він не знає. Коновал іноді називав його сином, але частіше за ім`ям. Після їх розриву стосунків ОСОБА_14 до свідка жодних батьківських почуттів не виявляв.

Свідок ОСОБА_15 , в судовому засіданні пояснила, що є подругою ОСОБА_1 , їздила з ними на відпочинок, на річку на день народження. Також пояснила, що вони цілувались, сварились. На весіллі у сестри були разом. Коновал та Агапова жили як звичайна сім`я. Свідок не знає, чи були Коновала або ОСОБА_12 інші партнери з якими вони зустрічались. Хто платив працівникам вона не знає. Свідок не може стверджувати, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 при ній цілувалися. При свідкові ОСОБА_16 дружиною не називав. Свідку здається, що вони були як чоловік і дружина. Що входить до поняття сім`я свідок не знає.

Свідок ОСОБА_17 , в судовому засіданні пояснила, що вона була з ними сусідкою. Чула як він називав її дружиною. Не бачила як вони витрачали кошти. Ходили за ручку, виносили сміття, свідок була у них у дворі в буджинок не входила. Про їх поїзди свідку відомо зі слів ОСОБА_12 . Свідку здається, що вони були як чоловік та дружина. Свідок не чула, щоб ОСОБА_12 говорила, що ОСОБА_14 їй не чоловік. Свідок працювала у ОСОБА_12 . Коновала знає як ОСОБА_18 , прізвище та по-батькові його не знає. Коновал називав ОСОБА_12 дружиною. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_14 і ОСОБА_12 витрачали разом гроші, хто за що платив свідок не знає, хто наймав працівників не знає, хто керував робітниками не знає.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні пояснила, що знайома з ними приблизно з 2014 року. ОСОБА_16 дружиною ніколи не називав. Вона завжди підкреслювала, що він співмешканець. свідок була разом з ними у Львові. Коновал з ОСОБА_12 жили у двох в одній кімнаті, але за відпочинок вони платили окремо. Побутові речі ОСОБА_14 купував сам. Коновал говорив, що будинок належить йому. Друг друга вони називали співмешканцями, у них були дуже дивні стосунки. Жили вони то разом то окремо, постійно сварились. Агапова завжди підкреслювала, що вона Коновалу не готує їжу. Коли свідок була у Коновала в гостях у квартирі, ОСОБА_12 там не було, її речей там не бачила. Свідку не відомо, що жили вони разом, їжу купували окремо, будівельні матеріали він купував сам.

Свідок ОСОБА_20 , в судовому засіданні пояснила, що

знає давно ОСОБА_12 , не може сказати, що вони з ОСОБА_14 жили сім`єю, скоріше як гарні знайомі. Бізнес у них був окремий, скуплялись по бізнесу окремо. Свідок їздила з ОСОБА_12 на відпочинок. Свідок не чула що, ОСОБА_14 називав ОСОБА_12 дружиною, а ОСОБА_12 говорила, що він її співмешканець. Про купівлю речей свідок не знає. Вдома свідок у них була 1-2 раза. Свідок скоріше може їх назвати друзями. Був період коли вони розійшлись, роз`їхались і не жили разом. На момент покупки квартири ОСОБА_14 з ОСОБА_12 не жив. Коновал розповідав, що будинок належав йому. Продукти вони купували окремо. Агапова Коновалу нічого не купувала. Коновал міг Агапову чимось пригостити. Про їх доходи свідок не знає, але у них все було демонстративно окремо, це завжди підреслювалось.

Свідок ОСОБА_21 , в судовому засіданні пояснила, що

вона працювала у ОСОБА_1 продавцем. Назвати її сім`єю вона не може. Агапова завжди говори, що вони співмешканці. У 2018 році влітку, свідок з ОСОБА_12 літали на відпочинок в Єгипет у двох, де у ОСОБА_12 був роман, оскільки вона вважала себе, свободною людиною. Товар ОСОБА_12 купувала окремо від Коновала, а він окремо від неї. Коли свідок робила ремонт у квартирі Коновала, з нею розраховувався тільки він. Свідок жодного разу не чула, що ОСОБА_14 називав ОСОБА_12 дружиною. Також вона не чула про їх сумісні покупки. Вони то жили разом то ні, часто сварились. Бюджет у них був окремий.

Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведених положень випливає ознака подружніх стосунків: проживання разом, наявність факту ведення спільного господарства, спільний бюджет, тобто спільна участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

При цьому Верховний Суд у постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 20 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 21 травня 2020 року у справі №161/11536/17 вказав на те, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

У даній справі до предмету доказування, виходячи із заявлених позовних вимог, входять такі обставини: спільне проживання, ведення спільного господарства, спільний бюджет, не перебування у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, спільне придбання майна, вартість придбаного майна.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Суд погоджується із тим, що було доведено факт спільного проживання позивача із відповідачем, що ніким не оспорювалось, однак у судовому засіданні виявилось неможливим установити чіткі часові межі такого проживання.

Вирішуючи заявлену в межах даної цивільної справи позову вимогу про встановлення факту спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 15 травня 2001 року по 02 серпня 2018 року, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки самі лише показання свідків (які з об`єктивних причин не можуть володіти інформацією щодо суті стосунків між чужими для них людьми, при цьому суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_4 який є сином позивачки, а відтак його показання можуть бути спрямовані на надання матері допомоги з метою сприяння отримання судового рішення на її користь) та спільні фотографії без доведення наявності у сторін спільного побуту та бюджету, факту здійснення спільних витрат не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Із фотографій неможливо достовірно встановити час, місце, обстановку зафіксованих на них подій, а самі вони об`єктивно не спроможні сприяти встановленню істотних обставин, які підлягають доказуванню у цій справі як то: чи велося спільне господарство та бюджет, чи спільно було придбане майно, коли, за які кошти, вартість майна.

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 442/2219/11.

Посилання позивача на спільне проживання з ОСОБА_2 , періодичний спільний відпочинок та святкування свят не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК України без доказів наявності інших ознак сім`ї.

Надані позивачем докази, а саме роздруківка фотознімків можуть свідчити лише про існування між сторонами у певний період часу близьких, можливо навіть романтичних стосунків як між чоловіком і жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Показання допитаних свідків є суперечливими та беззаперечно не свідчать про ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного господарства, наявність у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а відтак у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Обов`язок доказування обгрунтованості позову покладено законом на позивача. Позивач стверджує про необхідність поділу сумісного майна, до складу якого на його думку входить у тому числі квартира та домоволодіння.

При цьому суду не надано жодних доказів на підтвердження того, коли було придбане це майно, ким, за рахунок яких коштів, яка його вартість. який при цьому був укладений правочин, на кого це майно було оформлене.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що не підлягає задоволенню і решта заявлених позовних вимог - про визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ між сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність позов ОСОБА_1 залишити без задоволення повністю.

У зв`язку з цим ужиті на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року заходи забезпечення позову у виді арешту на домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 12 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.60.61 ,63, 70ч.1, 74 СК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_7 , рнокпп НОМЕР_8 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_8 , проживає по АДРЕСА_9 , рнокпп НОМЕР_9 ) про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без задоволення повністю.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.08.2021, а саме: арешт домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення проголошений 04.02.2022.

Головуючий суддя