КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/2317/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/829/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Ящук Т.І., Немировської О.В.,

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Довіра та гарантія»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Марчука О.Л., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , треті особи: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про скасування арешту,

в с т а н о в и в :

у травні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило скасувати арешт накладений на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:048:0038, цільове призначення - 01.03., для ведення особистого селянського господарства, яке належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на праві приватної власності, шляхом скасування держаної реєстрації обтяження: номер запису про обтяження № 8142997 від 03.11.2008, внесений на підставі постанови ВДВС Васильківського МРУЮ № 770/1 від 03.11.2008.

В обґрунтування позову зазначало, що 29.06.2017 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 223361548 від 25.12.2007, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «КІБ», а також укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, відповідно до якого право іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором щодо повернення суми боргу в розмірі 100 000 доларів США також перейшло до ПАТ «КІБ».

Цього ж дня між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 114/42-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

27.01.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого іпотекодавець передав у власність новому кредитору вищезазначену земельну ділянку.

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний арешт на об`єкт нерухомості зареєстровано Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України № 8142997 від 03.11.2008.

Відомості про арешт земельної ділянки були внесені на підставі постанови ВДВС Васильківського МРУЮ № 770/1 від 03.11.2008.

Вважає, що зазначений арешт порушує майнові інтереси, як власника земельної ділянки та перешкоджає реалізації в повній мірі права власності на спірне майно.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції не враховано, що починаючи з 29.06.2017 право вимоги заборгованості за кредитним договором та за договором іпотеки належить ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 27.01.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ОСОБА_2 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого іпотекодавець передав у власність оспорювану земельну ділянку. Судом першої інстанції не враховано висновки щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що викладені в постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі 742/1826/16-ц, від 16.05.2018 у справі 338/1118/16-ц.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.01.2021 за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:048:0038 по АДРЕСА_1 , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2021.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.04.2021 зареєстровано арешт цієї земельної ділянки на підставі постанови 770/1 від 03.11.2008 ВДВС Васильківського МРУЮ за реєстраційним номером 8142997, який вчинено 03.11.2008 реєстратором Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив с того, позивачем не доведено факт неправомірності вказаного арешту, та заявником не вирішувалося питання скасування арешту в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України « Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що, якщо майно, на яке накладено арешт в рамкам виконавчого провадження, належить не боржнику, а іншій особі, то ця особа має право звернутися з позовом про зняття арешту з майна (виключення майна з акту опису) з доведенням факту, що саме вона є власником вказаного майна.

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося з даним позовом до ОСОБА_1 .

Із змісту позовної заяви та доданих документів вбачаться, що спірна земельна ділянка ніколи ОСОБА_1 не належала. Ця земельна ділянка належала майновому поручителю ОСОБА_2 , з якою позивач і уклав договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.01.2021.

Як вказав представник позивача після отримання у власність спірної земельної ділянки в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 він як стягувач не звертався до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням виконавчого документа та зняття арешту з майна, накладеного у межах виконавчого провадження.

При розгляді апеляційної скарги представник позивача не зміг надати відповідь про те, за яким виконавчим документом (рішення суду про стягнення боргу, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчий напис нотаріуса тощо) та відносно якого боржника ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 чи іншої особи) відкрите виконавче провадження. Також представник позивача не зміг відповісти на запитання які права та інтереси ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» порушила ОСОБА_1 .

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про те, що позивач вважає виконаним виконавчий документ, оскільки в рахунок погашення боргу він отримав від іпотекодавця у позасудовому порядку іпотечне майно, саме з цих підстав заявлено позов, а не з підстав, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач не вказує на те, що відповідачкою чи іншими особами порушено його право власності на спірне майно.

Оскільки не встановлено факту порушення відповідачкою прав позивача, та останній обрав не вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Не можна визнати обґрунтованим посилання апелянта на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 742/1826/16-ц, оскільки даній справі склалися інші правовідносини, та позивач має право вирішити питання зняття арешту у рамках виконавчого провадження, в якому такий арешт накладено.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01.02.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук