П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/19109/21

Номер провадження 22-ц/824/1557/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Нежури В. А., Поліщук Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бабич Н. Д., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Універсал банк» та підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Положеннями вищевказаної Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови.

На підставі зазначеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Так, АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором, натомість відповідач не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв`язку чим, у неї утворилася заборгованість, яка станом на 15 березня 2021 року становить 22 284 грн. 71 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року (а.с. 85-88) позов Акціонерного товариства «Універсал Банк», задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 лютого 2019 року у розмірі 22 284 грн. 71 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн., а всього разом 24 грн. 71 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу у якій, просила рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що із встановленням державою на початку березня 2020 року карантину, скаржник не змогла вчасно оплатити кредит, при цьому, позивач нараховував їй необґрунтовано високі відсотки та вимагав їх сплатити шляхом погроз, що є нечесною підприємницькою діяльністю.

На думку скаржника, Анкета-заява до договору про надання банківських послуг є недійсною у зв`язку із нечесною підприємницькою діяльністю банку. Крім того, надаючи різні розрахунки та вимагаючи сплатити заборгованість під час дії карантинних обмежень, позивач порушує її права, як споживача фінансових послуг.

Скаржник зазначає, що вона не отримувала та не ознайомлювалася із договором про надання банківських послуг. Згідно наявної в матеріалах справи Анкети-заяви, останній було відкрито поточний, а не кредитний рахунок, а умови договору про встановлення вимоги щодо сплати компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором, скаржник вважає несправедливими.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

03 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від позивача з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Позивач зазначає, що 08 лютого 2019 року відповідач повідомила про свою згоду з умовами надання банківських послуг monobank у підтвердження чого, останньою було введено ОТР пароль, який попередньо був надісланий на зазначений нею мобільний номер телефону.

Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, 08 лютого 2021 року відповідач успішно пройшла процедуру верифікації та підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank | Universal Bank.

Підписуючи Анкету-заяву відповідач приєдналась та була ознайомлена з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредитування «Карта monobank».

Таким чином, на думку позивача, не виконання відповідачем умов договору, матиме наслідком порушення фундаментального положення цивільного права України про обов`язковість договору.

Позивач зазначає, що 28 лютого 2020 року та 19 березня 2020 року відповідач самостійно у мобільному додатку подавала заявки на підвищення кредитного ліміту. Також, відповідачем самостійно через мобільний додаток було оформлено 3 транзакції в розстрочку на загальну суму 17 705 грн. 69 коп. У зв`язку з невнесенням відповідачем коштів на погашення розстрочки, заборгованість за тілом кредиту, зростала. Також, позивач зазначає, про відсутність погроз з його сторони відповідачу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були отримані кошти за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 лютого 2019 року, проте в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» вони повернуті не були.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 62).

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08 лютого 2019 року, укладеного між Універсал Банк та ОСОБА_1 , у останньої наявна заборгованість за вищевказаним договором, яка станом на 15 березня 2021 року становить 22 284 грн. 71 коп. (а.с. 07).

Із виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалася кредитними коштами проте отримані кошти, не повернула (а.с. 63-67).

24 травня 2021 року АТ «Універсал Банк» направило на електронну адресу ОСОБА_1 лист щодо оплати заборгованості за кредитом (а.с. 51).

Зі змісту повідомлення про візит АТ «Універсал Банк» вбачається, що останнє повідомило ОСОБА_1 про наявність у неї заборгованості та про запланований візит із метою виявлення та огляду майна для подальшого його реалізації органами виконавчої служби відповідно до рішення суду (а.с. 50).

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» містить перелік відомостей про те, яка інформація повинна надаватися кредитодавцем споживачу.

Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг згідно якої, просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

Зазначена Анкета-заява містить підпис відповідача, її персональні дані, фотокопії сторінок паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Із наявної в матеріалах справи виписки по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , яка є первинним банківським документом, вбачається, що остання користувалася кредитними коштами, проте отримані кошти у добровільному порядку не повернула. Із вказаної виписки також вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 15 березня 2021 року становить 22 284 грн. 71 коп. Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не заперечує факт отримання нею кредитних коштів та того, що отримані кошти повернуті нею не були.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 лютого 2019 року у сумі 22 284 грн. 71 коп.

Посилання скаржника на наявність погроз з боку банку, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на встановлені державою на початку березня 2020 року карантинні обмеження, не є підставою для неповернення банку отриманих скаржником кредитних коштів.

Посилання скаржника на те, що їй було відкрито поточний, а не кредитний рахунок, спростовується наявною в матеріалах справи Анкетою-заявою, з якої вбачається, що відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити на нього кредитний ліміт, а також випискою по рахунку № НОМЕР_2 .

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на недійсність Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, оскільки згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, презумпцію правомірності правочину скаржником не спростовано.

Посилання скаржника на те, що вона не отримувала та не ознайомлювалася із договором про надання банківських послуг, спростовується наявною в матеріалах справи Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 08 лютого 2019 року підписаною відповідачем. К

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук