Головуючий суду 1 інстанції - Посохов І.С.
Доповідач -луганська В.М.
Справа № 428/1525/20
Провадження № 22-ц/810/907/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря: Савочки К.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Луганська обласна державна адміністрація - обласна військово-цивільна адміністрація, Комунальне підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку справу,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ»

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Посохова І.С.,

за позовною заявою ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації, Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що 08 травня 2019 року всупереч вимогам чинного законодавства, без винесення постанови про виділення матеріалів досудового розслідування відповідно до ст. 217 КПК України заступником військового прокурора Луганського гарнізону Нестеренко О.М., до Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України було направлено частину матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000281 від 26 листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

17 травня 2019 року без дотримання вимог ст. 256, 268 КпАП Управлінням захисту економіки в Луганській області Департаментом захисту економіки Національної поліції України в особі старшого оперуповноваженого Дьяконова О.О. відносно неї, як генерального директора комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» було складено адміністративний протокол №106 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який разом з повідомленням про складення протоколу із зазначенням характеру вчиненого правопорушення та норми закону, яку порушено, не було надіслано до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, де працює особа, яка притягається до відповідальності.

Розпорядженням Голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11 липня 2019 року №334-к з 12 липня 2019 року, позивачку було відсторонено від посади генерального директора комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» з 12 липня 2019 року.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 жовтня 2019 року адміністративне провадження відносно неї було закрито відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим розпорядження Голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово- цивільної адміністрації №334-к від 11 липня 2019 року про відсторонення її від посади втратило чинність.

Позивачка зазначила, що відповідно до п.3 ч.5 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» у разі закриття провадження у справ про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення, відстороненій особі відшкодовується середній заробіток. Згідно розпорядження Голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11 липня 2019 року №334-к, позивачка була фактично відсторонена від посади в період часу з 12.07.2019 року по 18.10.2019 року, що складає 69 робочих днів.

Вважає, що на її користь підлягає відшкодування середньомісячної заробітної плати у зв`язку з вимушеним прогулом через незаконне відсторонення від посади у період часу з 15 січня 2019 року по 18 жовтня 2019 року у сумі 127660,35 грн.

Позивачка зазначила, що розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації про відсторонення позивачки від посади генерального директора було вручено їй не особисто, а надіслано на електронну пошту загального користування Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» та його зміст став відомий усьому трудовому колективу, який налічує приблизно 500 співробітників, внаслідок чого її ділова репутація зазнала величезного приниження серед співробітників трудового колективу. Через душевні хвилювання позивачка, погане фізичне самопочуття вимушена була звертатися до лікаря. Позивачка є депутатом Старобільської міської ради VII скликання та декількох попередніх скликань, але через незаконне відсторонення та безпідставні звинувачення у корупції, було суттєво підірвано її ділову репутацію, що в свою чергу, негативно відображається на довірі виборців та заплямувало її репутацію, честь та гідність.

Зазначила, що їй були заподіяні моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у житті та житті її родини в цілому, тому, вважає, що на її користь підлягає відшкодування моральної шкоді у розмірі 100000,00 грн.

Просила суд визначити розмір та стягнути на її користь суму розміру відшкодування середньомісячної заробітної плати у зв`язку з вимушеним прогулом у період часу з 12 липня 2019 року по 18 жовтня 2019 року у розмірі 127660,35 грн за основним місцем роботи за рахунок коштів Комунального Підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» та стягнути на її користь суму про відшкодування моральної шкоді у розмірі - 100 000,00 грн за основним місцем роботи за рахунок коштів Комунального Підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ».

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації, Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Суд стягнув з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2019 року по 18 жовтня 2019 року, визначену без утримання податків та інших обов`язкових платежів, у сумі 119 693, 73 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 301, 36 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з вказаним рішенням, Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2021 року ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачка звернулася до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за період з 12.07.2019 рок по 18.10.2019 року за рахунок коштів КП «Луганська обласна «Фармація Північ» у зв`язку із закриттям провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення складеного 17.05.2019 року №106 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог позивачка посилалася на порушення посадовими особами Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України вимог чинного законодавства при виділені матеріалів досудового розслідування під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 ст. 172-5 КУпАП України.

Скаржник посилається на те, суд першої інстанції помилково до вказаних правовідносин застосував ст.46 КЗпП України. Суд не взяв до уваги рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року по справ №360/3646/19, згідно якого розпорядження №344-к від 11.07.2019 року «Про відсторонення ОСОБА_1 » не було визнане протиправним. Скаржник посилається на те, що жодними діями підприємства не було порушено прав чи законних інтересів позивачки.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то скаржник зазначає, що позивачку було відсторонено від роботи розпорядженням Голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11 липня 2019 року №334-к, з 12 липня 2019 року. В рішенні суду не зазначено, якими саме діями чи бездіяльністю Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» заподіяно моральних страждань позивачці, не наведено на яких доказах ґрунтується такий висновок, також на думку скаржника відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та моральними стражданнями ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник скаржника - КП «Луганська обласна «Фармація Північ» підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали, вважають, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

В судове засідання представник Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації не з`явились, про дату, місце та час повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується в частині стягнення з КП «Луганська обласна «Фармація Північ» на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.07.2019 року по 18.10.2019 року у сумі 119693, 73 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. Рішення суду в частині відмови у задоволенні заявлених вимог до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,суд першої інстанції виходив з того, що в період з 12.07.2019 року по 18.10.2019 року ОСОБА_1 перебувала у вимушеному прогулі, оскільки була відсторонена від посади внаслідок складання відносно неї та розгляду судом протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.10.2019 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що позивачці внаслідок закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення має бути відшкодований середній заробіток за час вимушеного прогулу та дійшов висновку, що Закон України «Про запобігання корупції» не пов`язує відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з необхідністю встановлення незаконності відсторонення особи від виконання службових повноважень або вини роботодавця у такому відстороненні. Його відшкодування пов`язане лише з фактом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення та дійшов висновку, що середній заробіток має бути відшкодований позивачці за рахунок юридичної особи, у якій позивачка працює КП «Луганська обласна «Фармація Північ» у розмірі 1196793, 73 грн, який визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим по справ обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 344-к від 11.07.2019 року «Про відсторонення від посади ОСОБА_1 », ОСОБА_1 була відсторонена від виконання службових повноважень за посадою генерального директора Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» з 12 липня 2019 року до закінчення розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 17.05.2019 № 106 Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.10.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношення ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 по справі № 360/3646/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження про її відсторонення від посади було відмовлено.

Згідно вказаного рішення «відповідачем на виконання вимог положень статті 6 Закону України Про місцеві державні адміністрації, статті 65 Закону України Про запобігання корупції правомірно та у межах повноважень прийнято розпорядження від 11.07.2019 № 344-к Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових повноважень за посадою генерального директора комунального підприємства Луганська обласна Фармація Північ з 12.07.2019 до закінчення розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 17.05.2019 № 106, складеного Управлінням захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, та після прийняття постанови Сєвєродонецьким міським судом Луганської області від 18.10.2019 у справі № 428/5852/19 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, позивач 21.10.2019 приступила до виконання службових повноважень генерального директора комунального підприємства Луганська обласна Фармація Північ. Тобто, оскаржуване розпорядження, прийняте відносно позивача, є індивідуальним актом, строк дії якого вичерпано внаслідок прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-5 Кодексу України. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог».

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації, Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, та роз`яснено позивачці право звернутися з зазначеними вимогами до загального суду у порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, якщо інше не передбачено Конституцією і законами України, може бути відсторонена від виконання службових повноважень за рішенням керівника органу (установи, підприємства, організації), в якому вона працює, до закінчення розгляду справи судом.

У разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення відстороненій від виконання службових повноважень особі відшкодовується середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з таким відстороненням.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченим цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування середнього заробітку за час відсторонення позивачки є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено порядок відшкодування шкоди, зокрема заробітку.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку , що середній заробіток у розмірі 1196793, 73 грн, має бути відшкодований позивачці за рахунок юридичної особи, у якій позивачка працює КП «Луганська обласна «Фармація Північ».

Задовольняючи частково вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що діями КП «Луганська обласна «Фармація Північ», які полягають у відсторонені посади, порушують трудові права позивачки та такими діями спричинено позивачці моральну шкоду, з урахуванням вимог розумності і справедливості суд дійшов висновку про стягнення на користь позивачки з КП «Луганська обласна «Фармація Північ» моральної шкоди у розмірі 10000, 00 грн.

Колегія суддів, не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 344-к від 11.07.2019року ОСОБА_1 була відсторонена від виконання службових повноважень за посадою генерального директора Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» з 12 липня 2019 року до закінчення розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 17.05.2019 № 106 Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Позивачем не надано суду доказів, що саме внаслідок неправомірних дій КП «Луганська обласна «Фармація Північ» їй було спричинено моральну шкоду, у зв`язку з її відстороненням згідно розпорядження №344-к від 11.07.2019 року.

З урахуванням викладеного, на підставі пунктів 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.1 п.13 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону за подання позовної заяви майнового характеру сплачується фізичною особою судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2284, 29 грн (т.с.1 а.с.35) із загальної суми позову.

Скаржником сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3414, 90 грн. (т.с.2 а.с.12). Враховуючи положення п.13 ст.1 Закону України «Про судовий збір» та вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь КП «Луганська обласна «Фармація Північ» підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору (за вимогами про стягнення моральної шкоди) у розмірі 1500, 00 грн.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за вимогами про відшкодування шкоди заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, відповідно до вимог ч.7 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1914, 90 грн. підлягають компенсації КП «Луганська обласна «Фармація Північ» за рахунок державного бюджету в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2021 року задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 вересня 2021 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» місцезнаходження: 93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Науки, буд. 5, судові витрати по сплаті судового збору 1500, 00 грн.

Компенсувати Комунальному підприємству «Луганська обласна «Фармація Північ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1914, 90 грн в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 04 лютого 2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова