Дата документу 04.02.2022 Справа № 330/1619/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/1619/19
Провадження №22-ц/807/373/22
Головуючий в 1-й інстанції Куценко О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2021 року, ухвалене у смт Якимівка (повний текст рішення складено 21 червня 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі правонаступника акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 24 вересня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №08-328Ж046-К. 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до кредитного договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15980,00 доларів США зі сплатою 14 процентів річних та комісій у розмірі та порядку зазначеною умовами кредитного договору. За вказаним договором позивач виконав свої зобов`язання надавши відповідачеві кредит. У порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого станом на 18 червня 2019 року має заборгованість за кредитом. Строкова заборгованість 2929,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2019 року становить 77 411,81 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках 28,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 748,27 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 371,42 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 9813,64 грн. В зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Укрсоцбанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 87973,72 грн., яка складається: строкова заборгованість у розмірі 77 411,81 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках у розмірі 748,27 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 9813,64 грн.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2021 року, в задоволені позову акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі правонаступника акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Банку у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, а факт ненадання доказів видачі кредитних коштів за наявності інших доказів укладання та виконання умов кредитного договору, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн. (2481,00 грн. Х 100 = 248 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Альфа-Банк»", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №08-328Ж046-К, за умовами якого банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав та зобов`язувався повернути кредит в іноземній валюті в сумі 15980,00 доларів США зі сплатою 14,00 % процентів річних за користування кредитом шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених договором, строком до 23 вересня 2028 року (а. с. 147-154 том 1), з подальшим укладенням договорів: про внесення змін №1 від 03 грудня 2014 року (а.с.160-162 том 1), №2 від 17 квітня 2015 року (а.с.165-166 том 1), про внесення змін від 03 грудня 2014 року (а.с.168-173 том 1).

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2021 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування від АТ «Альфа-Банк» для дослідження в судовому засіданні оригіналів документів в тому числі оригіналу видаткового касового ордеру про отримання коштів відповідачем; оригінали прибуткових касових ордерів та заяв про перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача; оригінал заяви відповідача про видачу готівки.

Позивачем надано суду копії: меморіального валютного ордеру від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; меморіального валютного ордеру 7 від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 768,08 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 775,84 грн.; заяви на видачу готівки № від 24 вересня 2008 року на суму 15980,00 доларів США; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 83,33 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 16,67 грн.; квитанції від 24 вересня 2008 року на суму 120,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 10 вересня 2012 року на суму 291.06 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 24 вересня 2009 року на суму 607,97 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 551,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру від 27 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду позивачем АТ «Альфа-Банк» в частині надання оригіналів вказаних документів не виконана з посиланням на те, що оригінали документів перебувають у відділенні банку на території, яка є тимчасово окупованою, що вказує на не доведення вимог позову.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 526 ЦК України зазначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

24 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Альфа-Банк»", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №08-328Ж046-К, за умовами якого банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав та зобов`язувався повернути кредит в іноземній валюті в сумі 15980,00 доларів США зі сплатою 14,00 % процентів річних за користування кредитом шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених договором, строком до 23 вересня 2028 року (а. с. 147-154 том 1), з подальшим укладенням договорів: про внесення змін №1 від 03 грудня 2014 року (а.с.160-162 том 1), №2 від 17 квітня 2015 року (а.с.165-166 том 1), про внесення змін від 03 грудня 2014 року (а.с.168-173 том 1).

Вказаний кредитний договір є чинним, факт його укладання відповідачем не оспорений.

За умовами вказаного договору Банк зобов`язався надати кредитні кошті в обумовленому розмірі, а відповідач в свою чергу зобов`язалась своєчасно та у повному обсязі повернути кредит на умовах, визначених цим договором, виплатити кредитору проценти за користуванням кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконувати інші умови цього договору та повернути кредитору кредит у терміни, встановлені цим договором.

Згідно до п.2.1 надання Кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього Договору проводиться після укладання договорів, визначених в п.1.3 цього Договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів позичальнику готівкою в іноземній валюті з позичкового рахунку останнього. Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі Позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту безпосередньо з позичкового рахунку позичальника (п.п. 2.2 Договору).

Згідно виписки по особовому рахунку (т.1 а.с.194) ОСОБА_1 28 вересня 2008 року надані готівкою кредитні кошти у розмірі 15980 доларів США, тобто ПАТ "Альфа банк" виконало в повному обсязі умови кредитного договору та надало зазначені кошти позичальнику.

Окрім цього, із виписки по особовому рахунку, а також даним зазначеним у додаткових угодах, щодо розміру заборгованості за кредитним договором на час укладання таких угод, вбачається, що ОСОБА_1 здійснювались платежі по погашенню кредиту.

Факт виконання умов кредитного договору, також підтверджується наданими позивачем документами:меморіальним валютним ордером від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; меморіальнім валютним ордером 7 від 24 вересня 2008 року на суму 158,2 доларів США; квитанцією від 24 вересня 2008 року на суму 768,08 грн.; квитанцією від 24 вересня 2008 року на суму 775,84 грн.; заявою на видачу готівки № від 24 вересня 2008 року на суму 15980,00 доларів США; квитанцією від 24 вересня 2008 року на суму 83,33 грн.; квитанцією від 24 вересня 2008 року на суму 16,67 грн.; квитанцією від 24 вересня 2008 року на суму 120,00 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10 вересня 2012 року на суму 291.06 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 24 вересня 2009 року на суму 607,97 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 551,00 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27 вересня 2010 року на суму 291,06 грн.

15 липня 2019 року на адресу ОСОБА_1 надіслано вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 18.06.2019 року складає 3329,57 доларів США, з яких строкова заборгованість 2929,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2019 року становить 77 411,81 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках 28,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 748,27 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 371,42 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 9813,64 грн.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.(ст.1049 ЦК України).

Відповідачем не спростовано як наявність вказаної заборгованості, так і інший її розмір, оскільки контррозрахунку заборгованості надано не було.

За наведеного, зазначені вище докази в силу ст.ст.77,79 ЦПК України є належними і допустимими доказами. Вони в сукупності спростовують висновок суду першої інстанції щодо недоведеності отримання кредитних коштів відповідачем. Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження виконання кредитного договору з боку банку, є невірними, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили та підтверджували, те що ОСОБА_1 не отримував кредит.

Позов про стягнення заборгованості за кредитом заявлений банком в грошовій одиниці гривня, по курсу до долара США, що існував станом на 18.06.2019 року та в ході розгляду справи судом першої інстанції вказаний розмір не змінювався.

Розмір заборгованості підтверджується наданою позивачем довідкою-розрахунком від 18.06.2019 року та випискою з особистого рахунку.

Відповідач вказаних розрахунків не спростував, власних розрахунків не навів.

Таким чином, за умов неспростування презумпції правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошового зобов`язання, воно має виконуватись належним чином обома сторонами, у зв`язку з чим позичальник зобов`язаний сплатити позивачу наявну суму заборгованості за кредитним договором, розрахунок якої і розмір під час розгляду справи не спростовано.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі правонаступника акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за Договором кредиту № 08-328Ж046-К від 24 вересня 2008 року у сумі 87973,72 грн, яка складається із: строкової заборгованості 77411,81 грн, строкової заборгованості по нарахованим відсоткам 748,27 грн, простроченої заборгованості по відсоткам 9813,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір сплачений за подання позовної заяви у розмірі 1921,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 2881,50 грн, а всього 4802,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 04 лютого 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков