Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1072/21

26 січня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б., Двібородчин І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 113140,30 грн матеріальної шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 07.09.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року визнано обов`язковою участь представника позивача у розгляді справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.05.2018 року між приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_2 було укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків № К115321, форма 06.02-40, предметом якого було страхування транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), VIN-код НОМЕР_3 .

13.12.2018 року на перехресті вулиць Кисилевської - Йосипа Сліпого в м.Івано-Франківську відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та автомобіля Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 відповідачку визнано винною у вчиненні вказаної ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було проведено огляди автомобіля, що засвідчено актами, а також складено ремонтну калькуляцію № 18-193933, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), VIN-код НОМЕР_3 складає 212630,60 грн.

Внаслідок цього позивачем складено розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 33 на суму 212630,30 грн та Страхові акти № 33 на суму 106315,30 та № 33-1 на суму 106315,30, а загалом на суму 212630,60, а також здійснено виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями № ЗР002198 та № ЗР002240.

Враховуючи те, що винуватцем ДТП визнано ОСОБА_3 , а її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу АМ5610834, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Оскільки полісом відповідача № АМ5610834 ліміт відповідальності страховика становив 100000 грн, то ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу суму 99490 грн за мінусом 510 грн франшизи.

Решта виплачених позивачем коштів у сумі 113140,30 грн (212630,30-99490,00) повинна бути компенсована відповідачкою, яка визнана винуватою у вчиненні ДТП.

Зважаючи на те, що добровільно вказані кошти відповідачка відмовляється повернути, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з викладених підстав. Додатково вказала, що постановою Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 відповідачку визнано винуватою у вчиненні вказаної ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Цю постанову вважає підставою для звільнення від доказування факту вчинення ДТП саме з вини відповідачки, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка та її представник позов не визнали з підстав, вказаних у відзиві на позов. Суду пояснили, що жодних правових підстав для стягнення суми страхового відшкодування не має. Вказали, що постановою Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 констатовано виключно факт складення щодо неї (відповідачки) протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Разом з тим, цією постановою її не визнано винуватою у вчиненні ДТП за участі її автомобіля Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_4 , та автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_2 , а провадження у справі щодо неї закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Сам факт порушення правил дорожнього руху вона не визнає, а розгляд адміністративної справи щодо неї відбувся без її участі. Крім того вважає, що до матеріалів справи долучено письмові докази, які містять суперечності. Так, в акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) вказано про пошкодження лівої частини автомобіля Toyota Land Cruiser 150, однак в ремонтній калькуляції міститься інформація про проведення ремонту інших, крім лівої, частин автомобіля. Оскільки до матеріалів справи не долучено жодного належного доказу винуватості відповідачки у вчиненні ДТП, то вважають позовні вимоги безпідставними й просять відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представника позивача, відповідачку та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2018 року між приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_2 було укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків № К115321, форма 06.02-40, предметом якого було страхування транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), VIN-код НОМЕР_3 (а.с.5).

13.12.2018 року на перехресті вулиць Кисилевської - Йосипа Сліпого в м.Івано-Франківську відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та автомобіля Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 .

Факт вказаної ДТП за участю автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та автомобіля Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження сторонами не оспорюється, а також підтверджується постановою Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 (а.с.7).

З метою отримання страхового відшкодування власник автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 14.12.2018 року звернувся до позивача із заявою про настання події (КАСКО) (а.с.9).

Для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було проведено огляди автомобіля, що засвідчено актами від 14.12.2018 року (а.с.11) та від 17.12.2018 року (а.с.12), а також складено ремонтну калькуляцію № 18-193933, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , складає 212630,60 грн.

Внаслідок цього позивачем складено розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 33 (а.с.17) на суму 212630,30 грн та Страхові акти № 33 (а.с.18) на суму 106315,30 та № 33-1 (а.с.19) на суму 106315,30, а загалом на суму 212630,60, а також здійснено виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями № ЗР002198 (а.с.20) та № ЗР002240 (а.с.21).

Вважаючи, що винуватцем ДТП визнано відповідачку ОСОБА_3 , а її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу АМ5610834 (а.с.23), позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Оскільки полісом відповідача № АМ5610834 ліміт відповідальності страховика становив 100000 грн, то ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу суму 99490 грн за мінусом 510 грн франшизи, що підтверджується платіжним дорученням від 21.02.2019 року № 9352 (а.с.24).

Решта виплачених позивачем власнику автомобіля Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 коштів у сумі 113140,30 грн (212630,30-99490,00) повинна, на думку позивача, бути компенсована відповідачкою, яка постановою суду визнана винуватою у вчиненні ДТП.

Разом з тим, з такою позицією позивача суд не погоджується, виходячи з такого.

Частиною 2 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування. Частиною 6 вказаної статті передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Представник позивача стверджує, що постанова Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 має преюдиційне значення для вказаної справи.

Однак преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

З огляду на викладене, встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує зазначений цивільній спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в цьому випадку суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 03.10.2019 року у справі № 761/22987/14-ц та від 17.11.2021 року в справі № 128/1755/20.

Зі змісту постанови Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 видно, що відносно відповідачки складено протокол серії БД № 231430 у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Разом з тим, вказаним рішенням суду вина ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не встановлена, оскільки провадження у справі про адмінправопорушення закрито у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто вказана вище постанова Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року не містить відповіді на питання про те, чи сталася ДТП з вини особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення.

Будь-якими іншими засобами доказування доводити факт винуватості відповідачки у ДТП сторона позивача не бажає, хоча після визнання обов`язкової участі представника позивача в судовому засіданні судом на цьому представнику позивача наголошувалося.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею ст.27 ЗУ «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зважаючи на те, що належними й допустимими доказами вина відповідачки у вчиненні ДТП, в якій спричинено пошкодження автомобілю Toyota Land Cruiser 150, номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , стороною позивача не доведена, то відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 113140,30 грн матеріальної шкоди в порядку регресу.

На підставі викладеного, ст.1166 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування», керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 82, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення 113140,30 грн матеріальної шкоди в порядку регресу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення складено 02.02.2022 року.

Головуючий О. А. Шишко