Справа № 766/974/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу за цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводін Микола Микитович про визнання удаваним (недійсним) договору купівлі-продажу,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводін Микола Микитович про визнання удаваним (недійсним) договору купівлі-продажу.

Ухвалою суду 22.02.2021 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

31.01.2022 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить забезпечити судові витрати відповідача, шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок Херсонського міського суду Херсонської області протягом 10 днів з дня винесення відповідної ухвали попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, які поніс та очікує понести відповідач ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи №766/974/21 у розмірі 100429,00 гривень.

Заява мотивована тим, що сторона відповідача вважає позов завідомо безпідставним з підстав наполягання сторони позивача на позові після ознайомлення з відзивом, що містить беззаперечні аргументи та докази необґрунтованості заявлених позовних вимог, що є підтвердженням розуміння позивачкою, що нею було подано завідомо безпідставний позов. Також ознакою є суперечлива поведінка позивачки при укладанні правочину, який оскаржується у порівнянні з правовою позицією, заявленою позивачкою у позові, а також її заявам, що містяться безпосередньо у договорі купівлі-продажу. Також заявник вказує на те, що позивач зловживає своїм правом на позов, її реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 не є реєстрацією у встановленому законом порядку в розумінні ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», оскільки позивач фактично не проживає за цією адресою. Таким чином, позивач не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), оскільки після виселення з квартири АДРЕСА_2 не знялася з реєстрації та не здійснила реєстрацію за своїм фактичним місцем проживання (перебування). Крім цього, спірна квартира була єдиною власністю позивачки та іншого нерухомого майна у позивачки немає. Також позивачка має невиконані прострочені зобов`язання за чотирма виконавчими провадженнями. Отже, на думку сторони відповідача незадовільний майновий стан позивачки може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача, спричинених у випадку відмови у позові.

Заяву передано судді Майдан С.І. 01.02.2022 року.

Розглянувши заяву про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст.135 ЦПК України визначено, що суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч.4 ст.135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви предметом спору в справі є визнання удаваним (недійсним) договору купівлі-продажу.

Дослідивши матеріали позову, заяви про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, судом не встановлено доказів на підтвердження викладених у заяві обставин зловживання позивачем права на позов.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосудця і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

За даних обставин, ставлячи питання про забезпечення витрат відповідача на професійну правничу допомогу, сторона відповідача не надала до суду доказів існування обставин, передбачених ч.4 ст.135 ЦПК України.

Сама подача ОСОБА_2 позову до суду не свідчить про наявність ознак зловживання правом на позов, оскільки відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів цивільної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.01.1997 року, що підтверджується листом Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради на виконання ухвали суду про витребування доказів.

У позові зазначено місце проживання позивача: АДРЕСА_3 .

Згідно ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначені наступні поняття:

-декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади;

-реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Позивач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а факт її не проживання за цієї адресою не свідчить про відсутність у позивача зареєстрованого місця проживання.

Ухвалою суду від 07.10.2021 року витребувано докази: у Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інформацію чи була вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; у Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Херсонській області відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інформацію чи була вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; у Державної Фіскальної Служби України відомості про суми виплачених, нарахованих доходів та утриманих податків за останні три роки, щодо майнового стану в цілому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН: НОМЕР_1 , згідно наявних відомостей; у Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі відомості про суми виплачених, нарахованих доходів та утриманих податків за останні три роки, щодо майнового стану в цілому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН: НОМЕР_1 , згідно наявних відомостей.

ДПС України ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на виконання ухвали суду про витребування доказів надала відомості, згідно яких ФОП ОСОБА_2 за останні три роки податкова звітність не надавалась, а також в другому кварталі 2019 року ОСОБА_2 отримала від АТ «Укрсоцбанк» 326694,53 гривень додаткове благо та 81949,74 гривень дохід у вигляді боргу; в третьому кварталі 2019 року від АТ «Банк Форвард» вона отримала 77,94 гривень дохід у вигляді боргу та в 4 кварталі 2020 року від АТ «Банк Форвард» вона отримала 6,00 гривень дохід у вигляді боргу.

Інші витребувані судом докази на виконання ухвали суду від 07.10.2021 року до суду не надходили.

З врахуванням вказаних умов для забезпечення судових витрат, суд не вбачає необхідності у зобов`язанні позивача вносити на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача у зв`язку із розглядом справи, оскільки на даний час у суду відсутні підстави вважати, що поданий позивачем позов має ознаки завідомо безпідставного на стадії підготовчого провадження, а також на теперішній час у суду відсутні повні відомості, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 77-81, 135, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу за цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводін Микола Микитович про визнання удаваним (недійсним) договору купівлі-продажу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: С.І.Майдан