04.02.2022
Справа № 720/111/22
Провадження № 6/720/7/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лупу Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця справу за поданням державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, в якому зареєстровані неповнолітні діти, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Сандулеса М.О. звернулася до суду з поданням про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, яке розташовано по АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані неповнолітні діти.

Свої вимоги державний виконавець обґрунтовує тим, що у неї на виконанні знаходяться виконавчі провадження: ВП № 42771276, ВП № 42815518, ВП № 42816145, ВП № 42816450, ВП № 58675822, ВП № 54569348, ВП № 63461245, ВП № 65173369, ВП № 42815227, ВП № 42815796, які постановою державного виконавця об`єднані у зведене виконавче провадження № 59785703, де боржником є ОСОБА_1 за яким зареєстровано вищевказане домоволодіння. Однак, оскільки у вказаному будинку також зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_2 , 2010 року народження та ОСОБА_3 , 2015 року народження, державним виконавцем було направлено лист на адресу органу опіки та піклування Мамалигівської сільської ради, який відмовив у наданні дозволу на продаж нерухомого майна, в якому зареєстровані неповнолітні діти.

В судове засідання державний виконавець не з`явилася, подавши заяву, в якій підтримала подання та просила розглянути справу у її відсутності.

Інші учасники по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися без поважних причин, що не є перешкодою для розгляду даного подання.

Суд, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Новоселицькому районному відділі державної виконавчої служби південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на виконанні знаходяться виконавчі провадження: ВП № 42771276, ВП № 42815518, ВП № 42816145, ВП № 42816450, ВП № 58675822, ВП № 54569348, ВП № 63461245, ВП № 65173369, ВП № 42815227, ВП № 42815796, які постановою державного виконавця об`єднані у зведене виконавче провадження № 59785703 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в загальному розмірі 3585339 гривень 65 копійок.

На даний час боржник рішення суду та вимоги державного виконавця не виконав та фактичне місце його проживання чи перебування не відомо.

Останнє відоме зареєстроване місце проживання боржника є с. Подвірне Дністровського (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області.

Згідно інформаційної довідки № 208861033 від 13 травня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 .

В той же час, з довідки Мамалигівської сільської ради № 794 від 28 вересня 2021 року вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстровані двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , 2010 року народження та ОСОБА_3 , 2015 року народження.

06 жовтня 2021 року державним виконавцем було направлено лист на адресу органу опіки та піклування Мамалигівської сільської ради про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, яке розташовано по АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані неповнолітні діти.

Висновком органу опіки та піклування Мамалигівської сільської ради, затвердженого рішення виконкому сільради № 132 від 10 грудня 2021 року, було відмовлено у наданні дозволу на продаж нерухомого майна, в якому зареєстровані неповнолітні діти.

Вирішуючи подання, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб, та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до пункту 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Тим самим, вказані норми встановлюють необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для здійснення будь-яких угод з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти.

В той же час, вищевказаними нормами права не передбачено можливість суду вирішити питання щодо надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти.

Крім цього, до вказаних правовідносин, які носять безспірний характер, не може бути застосовано аналогія закону та права (статтю 435 ЦПК України).

Отже, вищезазначені норми чинного законодавства, не надають право суду в стадії виконання рішення суду про стягнення боргу на підставі своєї ухвали замінювати (підміняти) дозвіл органу опіки та піклування на продаж житла, в якому зареєстровані діти, оскільки питання щодо порушення прав особи на користування житлом носять ознаки спору.

Таким чином, законодавством закріплено виключно лише за органами опіки та піклування право на надання дозволів на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіють чи користуються діти, та ухвала суду не може замінювати такий дозвіл органу опіки та піклування.

За вказаних обставин у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного, суд керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 446 ЦПК України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.ст. 1, 2, 5, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна по АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані неповнолітні діти, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ляху Г.О.