головуючий у суді І інстанції Заставенко М.О.
провадження №22-ц/824/2103/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Посилався на те, що оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_1 відмовлено, однак питання про судові витрати вирішене не було, а про надання доказів розміру судових витрат ним було зроблено відповідну заяву, просив стягнути з ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених в додатковому рішенні, обставинам справи, просив скасувати додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2021 року та ухвалити нове, яким його заяву про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити в повному обсязі, стягнувши з ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ним було надано докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, а саме договір про надання правничої допомоги №2021-01-27 від 27 січня 2021 року, відповідно до якого винагорода Юридичної фірми за надання юридичних послуг по справі № 753/20236/20 є фіксованою та становить 15 000 грн у суді першої інстанції. Також вказує, що відповідно до вказаного договору оплата юридичних послуг здійснюється протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Від позивача ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що воно є законним, обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що із заяви про розподіл судових витрат поданої до суду першої інстанції вбачається, що відповідачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, що є більшою ніж сума стягнення за позовною заявою. Звертає увагу суду, що відповідачем не надано обґрунтування, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, у зв`язку з чим позивач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що у листопаді 2020 року ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» звернулось з позовом до суду, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 28 липня 2016 року №63, у розмірі 13 783,90 грн, яка складається з: основної заборгованості 10 136,36 грн; інфляційні нарахування - 2 644,30 грн; 3% річних - 1 003,24 грн.

У лютому 2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сума судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, попередньо складає 10 000 грн. Також вказав, що докази витрат, які відповідач сплатив або має сплатити, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 32-35).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено (а.с. 80-82).

В липні 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, на підтвердження розміру таких витрат відповідач надав суду договір про надання правничої допомоги № 2021-01-27 від 27 січня 2021 року. Також просив суд, поновити йому строк на подання таких доказів, оскільки відповідач звертаючись до суду першої інстанції із відзивом на позов, зробив відповідну заяву про те, що докази витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак рішення суду першої інстанції отримав лише 5 липня 2021 року (а.с. 90-94).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив із того, що витрати відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження здійснення оплати послуг згідно договору.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до актуальної правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19, від 7 липня 2021 року в справі №308/11679/17 (провадження № 61-2463св20) витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано правових висновків Верховного Суду щодо розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу та залишено поза увагою, що згідно договору про надання правової допомоги № 2021-01-27 від 27 січня 2021 року, підписаного Юридичною фірмою «АО «Магістр Лекс» та ОСОБА_1 , винагорода Юридичної фірми за надання юридичних послуг є фіксованою та становить 15 000 грн, а отже ця сума підлягає розподілу незалежно від її фактичної оплати станом на день подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Крім того, встановлення у договорі фіксованої суми винагороди адвоката відповідає положенням Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та цивільного процесуального закону. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, де Верховний Суд зазначив, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Також, як вбачається із п. 4.2 договору про надання правничої допомоги № 2021-01-27 від 27 січня 2021 року оплата юридичних послуг здійснюється протягом 10 (десяти) робочих днів з дня набрання рішенням по справі № 753/20236/20 законної сили.

Таким чином, станом на день подання заяви, у відповідача виникло зобов`язання сплатити витрати на правничу допомогу, однак строк виконання такого зобов`язання ще не настав, оскільки сторони договору погодили, що оплата буде здійснена після набрання рішенням законної сили.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про недоведеність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав ненадання доказів оплати послуг адвоката.

Враховуючи наведене, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» 8 жовтня 2021 року подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу адвоката, обґрунтовуючи їх неспівмірністю та завищеним розміром.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Положеннями ч. 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Заява відповідача про ухвалення додаткового рішення від 09 липня 2021 року не містить доводів, які свідчать про обґрунтованість збільшення розміру витрат на правничу допомогу у порівнянні з попередньо заявленим розміром та доводів про те, що сторона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Таким чином, беручи до уваги те, що із заяви про розподіл судових витрат, поданої до суду першої інстанції вбачається, що відповідачем заявлено на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суму 15 000 грн, що є більшою ніж сума стягнення за позовною заявою, а саме 13 783,90 грн, та сумою у 10000 грн, яка була попередньо заявлена з першою заявою відповідача, а саме у його відзиві, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви відповідача та стягнення з ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

При цьому, колегія суддів врахувала заперечення заявника, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

Крім того, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Київ Комфорт Сервіс», колегія суддів вважає, що з позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 4340 грн, а саме на 86,8 %.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду першої відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат по справі, стягнувши з ТОВ «Київ Комфорт Сервіс»на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4340 грн.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс»() на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 4340 грн витрат за професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба