Справа № 946/9912/21
Провадження № 2/946/504/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстроване у встановленому законом порядку за спадкодавцем.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво житлового будинку на праві особистої власності № 3/352 від 23.06.1959 року.

Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.11.2021 року за № 1970, станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване. Житлова площа літ. «А» збільшена в результаті зміни призначення допоміжного приміщення у житлове, що відповідає вимогам п. 1 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» затверджений постановою Кабінетна Міністрів України № 460 від 07 червня 2017 року, не належить до самочинного будівництва. Згідно матеріалів архівної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» вищезазначений об`єкт мав юридичну адресу : АДРЕСА_2 . Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» від 19.02.2016 року № 57 р, вул. Желєзнякова перейменовано у вул. Телеграфна про що внесені відповідні зміни у Адресний реєстр м. Ізмаїла.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.03.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок, з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до заповіту від 27.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1775, ОСОБА_3 усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що за законом він матиме право заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

До осіб, які мають обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 відноситься його дружина ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 10.08.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, оскільки на час смерті спадкодавця була непрацездатною.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

13.09.2019 року ОСОБА_2 звернула до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є:

- син ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30.03.1966 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР;

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19.11.1970 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 07.12.1989 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, згідно якого ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 »;

- дружина ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 10.08.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вже було з`ясовано судом, ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 .

В свою чергу, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

13.09.2019 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 13.09.2019 року, тому вважається таким що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 05.05.2021 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який він фактично прийняв після смерті батька ОСОБА_3 , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 65770108 від 28.07.2021 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 не має.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 є його сестра ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 30.03.1966 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 19.11.1970 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 07.12.1989 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, згідно якого ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

28.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїлського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 28.07.2021 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 08.07.1997 року, РНОКПП - НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 27.10.2000 року, РНОКПП - НОМЕР_10 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2022 року.

Суддя: О.О.Бурнусус