УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

31.01.2022

м. Одеса

Справа № 522/1106/22

Провадження № 2-з/522/2853/22

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянула заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Позивач просить поділити спільне майно подружжя.

20.01.2022 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову. Просить накласти арешт на:

- нежиле приміщення кафе-ресторану, загальною площею 242 кв.м., розташоване з адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,

- приміщення магазину, загальною площею 213,2 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Заявник зазначає, що перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі подружжям набуто рухоме та нерухоме майно. В 2017 році дружина на підставі нотаріально завіреної заяви надала згоду чоловікові на розпорядження усім майном набутим в шлюбі. Зазначає, що скасувати заяву немає можливості. Їй стало відомо, що чоловік має намір продати частину майна, на яке просить накласти арешт. У разі відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб це суттєво ускладнить виконання рішення суду у разу задоволення позову про поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Отже, заходи забезпечення цивільного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, 2) з інших підстав, визначених законом.

При цьому, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом;

-ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову;

-запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З наведених в позовній заяві та заяві про забезпечення позову обставин суд встановив, що ОСОБА_3 належить нежиле приміщення кафе-ресторану, загальною площею 242 кв.м., розташоване з адресою АДРЕСА_1 та приміщення магазину, загальною площею 213,2 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Саме на це майно дружина просить накласти арешт.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Це означає, що заявнику недостатньо лише зазначити, що існує загроза можливості виконання судового рішення, а й навести змістовну мотивацію таких причин та підстав. Цей обов`язок заявник не повинен перекладатись на суд, а суд не повинен самостійно відшукувати ці підстави, якщо заявник неспроможний їх навести. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивач як на підставу продажу майна посилається на телефонні SMS-повідомлення (скрін-шот екрану). Проте суд не може встановити, що ці повідомлення велась саме між сторонами у справі та відносно спірного майна. Отже, твердження про намір другого з подружжя продати спірне майно не підтверджене належними доказами. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що дала нотаріально завірену згоду чоловіку на відчуження спільного майна подружжя. Суд зазначає, що ОСОБА_1 може відкликати таку згоду. Разом з тим, заявник не наводить жодних причин з яких вона позбавлена такої можливості.

Оскільки відсутні належні підстави вважати, що невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Х.С. Ярема