Справа № 932/8793/21
Провадження № 2-з/0203/30/2022
УХВАЛА

02 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/30/2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 пред`явила через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», де третіми особами зазначено - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Абдулаєв Д.В. на предмет визнання виконавчого напису, вчиненого 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим № 241720, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 30 320,50 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнення судового збору, сплаченого позивачем за подання цього позову у розмірі 908 грн.

В обґрунтування таких вимог посилалась на те, що зазначений виконавчий напис вчинено на підставі документів, наданих відповідачем, що не підтверджують безспірність заборгованості перед відповідачем, а будь-якої заборгованості у позивача перед відповідачем немає, про наявність заборгованості чи прострочення виконання зобов`язань її не повідомляли. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабміну №1172 від 29 червня 1999 року зі змінами, внесеними Постановою Кабміну №662 від 26 листопада 2014 року, тоді як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабміну №662 в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (п.2 змін) та визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», тобто Перелік діє в попередній редакції, однак нотаріусом жодну з наведених обставин не прийнято до уваги, у зв`язку з чим виконавчий напис 27 червня 2021 року вчинено з порушеннями закону, що тягнуть визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2021 року вказана справа передана судді Колесніченко О.В..

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року позовна заява прийнята до провадження та у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

01 лютого 2022 року через канцелярію позивач згідно п. 6 ч. 1, ч.2 ст. 152 ЦПК України подала заяву, яка за формою та змістом відповідає вимогам ст. 151 цього Кодексу, в якій порушено питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, яке проводиться державним виконавцем Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Абдулаєвим Д.В. на підставі виконавчого напису №241720, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 27 червня 2021 року у виконавчому провадженні №66530793.

В обґрунтування необхідності вжиття таких заходів забезпечення позивачка посилається на те, що на підставі вказаного виконавчого напису від 27 червня 2021 року, пред`явленого до виконання, державним виконавцем Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Абдулаєвим Д.В. відкрито виконавче провадження № 66530793 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 30 320,50 грн., яка стягується із заробітної плати позивача, яку вона отримує від Дніпропетровської обласної ради, у відповідності до постанови державного виконавця від 03 вересня 2021 року, однак у позивачки відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором, який укладений у простій письмовій формі, перед банком, на підставі якого вчинено виконавчий напис, що суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, у разі задоволення позову виконання рішення суду буде ускладнене, а вчинений виконавчий напис порушує права позивачки і їх відновлення буде істотно ускладнене або взагалі неможливе через фактичне примусове його виконання, з огляду на те, що по суті відбудеться виконання виконавчого документу, який не підлягає виконанню та оскаржується в судовому порядку.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 лютого 2022 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В. 02 лютого 2022 року.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №241720 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 30 320,50 грн.

Державним виконавцем Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Абдулаєвим Д.В. 17 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження №66530793 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 30 320,50 грн.

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Абдулаєва Д.В. від 03 вересня 2021 року звернуто стягнення на дохід позивача, який він отримує від Дніпропетровської обласної ради в розмірі 20 відсотків із доходів, до виплати загальної суми боргу у розмірі 33 621,55 грн., яка складається з суми боргу за виконавчим документом в розмірі 30 320,50 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 269 грн та основної винагороди державного виконавця в розмірі 3 032,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, пунктом 6 частини 1 якої передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 3 частини 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса визначений як виконавчий документ, що підлягає примусовому виконанню відповідно до вказаного Закону.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, відповідно до ст. 149 ЦПК України знайшов подану заяву обґрунтованою, виходячи з предмету позову - визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню, пред`явленого боржником з підстав вчинення такого напису за спірною заборгованістю та на підставі скасованого нормативного акту, які сукупно з обставинами фактичного проведення виконання такого виконавчого документу за рахунок доходів божника, дають достатні підстави вважати наявним ризик фактичного виконання виконавчого документу до вирішення спору про його законність і наявність підстав для такого виконання, що без зупинення такого стягнення на час вирішення даного спору може істотно ускладнити виконання рішення суду, а так само, ускладнити поновлення порушених прав позивачки з повернення стягнутих коштів, в тому числі, і в судовому порядку, що потребуватиме зусиль та витрат, а тому суд приходить до висновку, що належить допустити забезпечення позову у співмірний із заявленими вимогами спосіб за п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - зупинення стягнення на підставі оскаржуваного боржником (позивачем у справі) виконавчого напису нотаріуса №241720 від 27 червня 2021 року до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, про що і постановляє цю ухвалу згідно з ч. ч. 1, 6, 7 ст. 153 цього Кодексу.

Підстав для обов`язкового надання зустрічного забезпечення позивачем, яка має постійну реєстрацію місця проживання в Україні, за ч. 3 ст. 154 ЦПК України на момент постановлення цієї ухвали суд не вбачає, а із забезпеченням позову пов`язані ризики неотримання виконання за грошовими зобов`язаннями, потенційні збитки від яких підлягають попередньому доведенню відповідачем, внаслідок чого надання зустрічного забезпечення наразі недоцільне.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 149, 150, 153, 157, 260-261, 431 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) задовольнити, забезпечивши позов без вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Зупинити стягнення, що проводиться на підставі виконавчого напису, вчиненого 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за №241720, за яким стягується заборгованість з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в розмірі 30320,50 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 932/8793/21.

Копію цієї ухвали видати негайно заявнику, відповідачу, третім особам: приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та державному виконавцю Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Абдулаєву Д.В.

Виконати вжиті заходи забезпечення позову негайно в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», на підставі цієї ухвали, яка має силу виконавчого документу, незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Пред`явити цю ухвалу про забезпечення позову до виконання строком у три роки з наступного за днем її постановлення дня. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом обов`язкового поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 02.02.2022

Суддя О.В. Колесніченко