Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3047/21
Провадження № 2/935/160/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Пасічного Т.З.

із секретарем Сьомак Л.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м.Коростишева в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глибочицької об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказала наступне, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, яке складається із житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом. Коростишівською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, що належав померлій ОСОБА_2 , у зв`язку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. У зв`язку з неможливістю оформити спадкові права через нотаріальну контору позивач просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, в порядку спадкування за законом.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти задоволення даного позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивача, представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно довідки №560/02-14 від 17.06.2021р., яка видана Коростишівською державною нотаріальною конторою Житомирської області, згідно спадкової справи № 137/2021, згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємцем, яка прийняли спадщину, є ОСОБА_1 .

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Житомирської області № 02-31/779 від 23.09.2021р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Згідно довідок №213, 214 від 08.09.2021р., які видані виконкомом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок в АДРЕСА_1 , згідно з погосподарською книгою №19 особовий рахунок № НОМЕР_1 за 2016-2021 роки та земельна ділянка площею 0,56 га. за цією ж адресою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася до 2004 року, то у цьому випадку відносини спадкування регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом вказаної статті кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР визначено обставини за яких спадкоємець прийняв спадщину, зокрема: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільно-процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок у нотаріуса, тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний будинок, а також встановити факт належності правовстановлюючого документа.

Невизнані права позивача, як спадкоємця за законом, підлягають захисту в судовому порядку шляхом постановлення рішення про визнання її права на спадкове майно, оскільки в інший спосіб захистити своє право позивач не має можливості.

Враховуючи викладене, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.6, 524, 534, 548-549, 555, 561 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 76-81, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 18.01.2022 року.

Суддя Т.З.Пасічний