ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/6923/21

провадження № 22-ц/4809/327/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Черненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року у складі судді Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої її представник ОСОБА_2 зазначав, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває цивільна справа за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про припинення зобов`язань за кредитним договором та припинення іпотеки. Предметом спору у даній справі є припинення зобов`язання за кредитним договором № 0124/08/28-N від 28.08.2008 року та припинення іпотеки за іпотечним договором від 28.08.2008 року, укладеним між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 .

Вказана заява обґрунтована тим, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.08.2008, право власності на об?єкт іпотеки зареєстровано за ОСОБА_1 .

На думку позивача ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» має дійсний намір здійснити процедуру звернення стягнення на вказаний будинок та його відчуження третім особам, що може значно ускладнити повернення будинку позивачу.

Зазначив, що у даному будинку позивач проживає з трьома малолітніми дітьми. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулася з позовом до суду.

Представник позивача просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії та заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» виселяти та знімати з реєстрації мешканців даного будинку та без дозволу позивача вселяти інших осіб до вказаного будинку, проникати та входити до нього чи іншим чином користуватися ним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року заяву адвоката Ляхова І.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про припинення зобов`язань за кредитним договором та припинення іпотеки задоволено частково. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Вважає, що немає жодного зв`язку між припиненням зобов`язань за кредитним договором, припиненням іпотеки та забороною вчинення щодо неї реєстраційних дій, оскільки майно на яке накладено арешт не підлягає передачі позивачу навіть у випадку задоволення його позовних вимог, а саме рішення, в цій частині, не підлягатиме примусовому виконанню в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтування того, що незастосування заходу забезпечення може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Судом також не наведено, які обставини з`ясовувались, а також що позивачем подавались, а судом досліджувались будь-які докази на предмет достатності, достовірності, належності чи допустимості.

Зауважує, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено обґрунтування реальної загрози або об`єктивної можливості вчинення відповідачем дій, які можуть унеможливити або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення вимог позивача.

Представник ОСОБА_1 скористався правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доказами, які підтверджують необхідність застосування забезпечення позову є виконавче провадження ВП 65569549, виконання якого здійснюється приватним виконавцем Бершадським С.М., його запит про інформацію про зареєстрованих осіб у будинку АДРЕСА_1 і відповідь на нього, та сама апеляційна скарга, яка направлена на усунення перешкод для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так само доказом можливого звернення стягнення на майно є Іпотечний договір від 28 серпня 2008 року, який є підставою позову у даній справі.

Вважає, що звернення стягнення на майно у позасудовому порядку або реалізації його при здійсненні виконавчого провадження ВП 65569549 унеможливить відновлення правового стану, який існував до порушення права позивача та унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Позивач та її представник заперечили проти апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на проведення будь-яких реєстраційний дій та заборони вчиняти будь-які дії з приводу відчуження нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, у разі задоволення її позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема у пункті 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, забороною вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.09.2021 року № 276689781 ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

28.08.2008 на підставі іпотечного договору на дане нерухоме майно було накладено заборони (реєстраційний номер 7816165, 7816165) та в Державному реєстрі Іпотек міститься запис про відповідне обтяження у вигляді іпотеки (реєстраційний номер 78151557).

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що захід забезпечення позову є неспівмірним з позовними вимогами, є необгрунтованими, оскільки судом було встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо припинення зобов`язання за кредитним договором № 0124/08/28-N від 28.08.2008 та припинення іпотеки за іпотечним договором від 28.08.2008, укладеним між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 .

Посилання заявника на порушення його прав накладенням заборони на проведення реєстраційний дій з приводу відчуження нерухомого майна, є безпідставним, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються на час розгляду справи, при цьому, особа, яка заявила відповідну заяву, довела її обґрунтованість та співмірність зі своїми позовними вимогами.

З огляду на наведене, колегія суддів враховуючи вимоги співмірності обраного заявником заходу забезпечення позову щодо заявлених позовних вимог вважає, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення заборони на проведення будь-яких реєстраційний дій та заборони вчиняти будь-які дії з приводу відчуження нерухомого майна у подальшому може утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 199/7986/19.

Отже, враховуючи, характер спірних правовідносин, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позов для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля збереження майна та унеможливлення його відчуження на користь третіх осіб.

При цьому, слід зауважити, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження та порушення майнових прав відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 лютого 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

В.В. Черненко