Справа № 362/5709/21
Провадження № 2/362/1042/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у спадковому майні та, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення частки у праві власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із позовом у якому просять визначити, що їх спадкодавець мав частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,0661 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:025:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх батька вони, як спадкоємці за законом звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна; однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність виділеної частки спадковаця у даному нерухомому майні.

Позивачі в судове засідання не прибули; представник позивачів надала суду заяву у якій просила розглянути справу у їх відсутності, підтримала позов та просила задовольнити його вимоги із викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове зассідання не прибув, надав суду заяву якій просив розглянути справу у його відсутності.

Також, відповідачем подано зустрічну позовну заяву у якій він просить визначити, що він також мав частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини вказаної земельної ділянки, осківльки він володів на праві власності даним нерухомим майном разом із спадкодавцем позивачем.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.10.2018 року (а.с. 8).

Спадкоємцями померлого за законом є його діти позивачі по даній справі, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 13.08.1978 року і серії НОМЕР_3 від 21.07.1987 року (а.с. 9, 10).

Позивачі належним чином прийняли спадщину після померлого батька, що відображено в матеріалах спадкової справи до майна померлого, яку отримано на вимогу суду та досліджено під час розгляду справи в судовому засіданні (а.с. 67 112).

Позивачі звернулися до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька.

Постановою нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори Хоменка С.А. від 31.08.2021 року № 521/02-14, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,0661 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:025:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , через неможливість визначення складу спадковго майна у зв`язку із відсутністю часток співвласників спільної сумісної власності вказаного нерухомого та невизначеності частки спадкодавця у ній (а.с. 12).

Норма статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

З доданих до позову копій правовстановлюючих документів судом встановлено наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021 року, земельна ділянка, площею 0,0661 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:025:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за двома особами: ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ; розмір частки 1/1 (а.с. 81 82).

Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» містить роз`яснення, що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Норма частини другої статті 370 ЦК України передбачає, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Також, згідно із частинами четвертою і п`ятою статті 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Стаття 368 ЦК України визначає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із статтею 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Також, відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини; при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними).

Отже, не вирішуючи питання про поділ спільного майна, суд виходить із засад рівності часток співвласників ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у спільному нерухомому майні.

Як наслідок, виходячи із рівності часток ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у спільному нерухомому майні у вигляді земельної ділянки, площею 0,0661 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:025:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слід зробити висновок, що кожен із них: і ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 мали частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини вказаної земельної ділянки.

При цьому суд враховує, що з наведених вище обставин перебування зазначеної земельної ділянки у спільній сумісній власності двох осіб, суд приходить до висновку, що при виділу частки із вказаної земельної ділянки, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності визначається рівними.

У зв`язку з цим, суд вважає, що та обставина, що ОСОБА_4 за життя не здійснив виділ своєї частки із спільного сумісного майна та не встиг оформити право власності на належну їй частку вказаної земельної ділянки належним чином, не є достатньою підставою для відмови у визнанні за його спадкоємцями прав на спадкування належної частки вказаного нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визначення частки їх батька у спільній сумісній власності на земельну ділянку.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

З тих же підстав підлягає задоволенню і зустрічний позов, оскільки ОСОБА_3 мав рівну частку у праві спальної сумісної власності на вказану земельну ділянку разом із батьком позивачів.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. ст. 89, 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 328, 355, 368, 370, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 142, 197, 198, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 мав частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 (одна друга) частини земельної ділянки, площею 0,0661 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:025:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити, що ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) має частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 (одна друга) частини земельної ділянки, площею 0,0661 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:025:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 04 лютого 2022 року.