ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1713/18

Провадження № 22-ц/4820/336/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частини спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частини спільного майна подружжя.

ОСОБА_1 зазначила, що з 23 січня 2011 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 року. Від спільного проживання у них є малолітня дочка ОСОБА_4 . За час шлюбу сторони за спільні кошти придбали автомобіль «Volkswagen Caddi 1.9 TDi», 2005 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль), який був зареєстрований на ім`я відповідача. Автомобіль належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя, натомість 25 жовтня 2017 року ОСОБА_2 відчужив його ОСОБА_3 без згоди позивачки.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь Ѕ частки вартості автомобіля, що становить 62 830 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року, в якому ухвалою від 1 грудня 2021 року виправлено описки, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 62 830 грн грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобіля.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн 80 коп. судового збору.

Суд керувався тим, що автомобіль набутий ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягав поділу між ними в рівних частках. Оскільки ОСОБА_2 здійснив відчуження автомобіля без згоди дружини, то з нього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація замість її частки у майні. Розмір грошової компенсації слід визначити виходячи з дійсної вартості автомобіля, встановленої висновком експерта від 24 березня 2020 року №12.2-0004:20.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що за час шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за спільною згодою відчужили автомобіль і добровільно поділили виручені від його продажу кошти, а тому вимога останньої про стягнення грошової компенсації вартості майна є безпідставною. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 23 січня 2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2018 року.

З 1 жовтня 2017 року сторони припинили подружні стосунки.

За час шлюбу (влітку 2012 року) ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за спільні кошти придбали автомобіль.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу №6842/2017/679982 від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_2 відчужив автомобіль своїй матері ОСОБА_3 .

Згідно висновку експерта від 24 березня 2020 року №12.2-0004:20 (т. 1 а.с. 203-207) середня ринкова вартість по Україні автомобіля, який зареєстрований за ОСОБА_3 , на момент оцінки складає 125 660 грн.

Застосовані норми права

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

В силу ч.ч. 1, 3, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Аналогічні положення закріпленні у ст. 372 ЦК України.

Як передбачено ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Розпорядження спільним майном подружжя повинно здійснюватися за їх спільною згодою, зокрема для відчуження автомобіля як цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя, можливий у спосіб присудження цієї речі одному з подружжя та компенсації вартості частини речі іншому з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Також Верховний Суд України у пункті 22 цієї постанови роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статті 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що автомобіль набутий ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягав поділу між ними в рівних частках.

На час продажу автомобіля сторони припинили подружні стосунки.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди ОСОБА_1 , а тому позивачка має право на компенсацію вартості Ѕ частки спірного майна. При цьому суд правомірно визначив дійсну вартість автомобіля згідно висновку експерта від 24 березня 2020 року №12.2-0004:20.

Твердження ОСОБА_2 про узгоджений продаж сторонами автомобіля та добровільний поділ ними виручених коштів не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про неврахування судом норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, є необґрунтованими.

При цьому висновки суду не суперечать правовим висновкам, висловленим Верховним Судом у постановах від 6 червня 2018 року (справа №757/2129/14-ц) і від 28 серпня 2018 року (справа №686/24563/16-ц), а також Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа №6-1297цс15).

Процесуальні дії суду першої інстанції не призвели до порушення принципу змагальності сторін і не можуть бути підставою для скасування ухваленого ним рішення.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Шклярук В.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 48