Провадження № 22-ц/801/157/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 рокуСправа № 127/12339/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Денишенко Т.О., Медвецького С.К.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Книжника Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Книжника Ярослава Валерійовича та ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору позики припиненим, визнання договору купівлі - продажу удаваним правочином, визнання іпотеки такою, що припинена, витребування майна,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору позики припиненим, визнання договору купівлі - продажу удаваним правочином, визнання іпотеки такою, що припинена, витребування майна, мотивуючи тим, що 14.08.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 як позикодавець надала позичальнику ОСОБА_5 позику, а саме грошові кошти в сумі 48 400,00 грн., що еквівалентно 10 000, 00 доларів США на момент укладення вказаного договору.

Вказаний договір позики було укладено шляхом написання позичальником ОСОБА_5 боргової розписки.

Згідно вказаної розписки ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_2 грошові кошти в борг та зобов`язався їх повернути на першу вимогу. В якості забезпечення виконання ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 сторонами досягнуто домовленості про тимчасову передачу у власність ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 . Після повернення вказаного боргу спірна квартира підлягає негайному безоплатному поверненню власникам шляхом укладення відповідної безвідплатної угоди. Вказану розписку написано одразу після передачі грошових коштів за договором позики 14.08.2008 року.

14.08.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. було посвідчено договір купівлі - продажу зазначеної квартири, який укладався з метою забезпечення виконання боргового зобов`язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 на суму 48 440, 00 грн, що еквівалентно 10 000, 00 доларів США.

При цьому, між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 досягнуто усної згоди щодо того, що вказаною квартирою ОСОБА_2 не буде розпоряджатись на власний розсуд, в тому числі відчужувати, або передавати в якості забезпечення власних кредитних зобов`язань, крім випадку неповернення ОСОБА_5 боргу за розпискою.

Після укладення цього договору ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 продовжували проживати в квартирі.

ОСОБА_2 не вчиняла жодних дій, які б свідчили про її намір користуватись квартирою.

Оскільки ОСОБА_5 виконав зобов`язання перед ОСОБА_2 про що свідчить повернення йому боргової розписки, то вона зобов`язана була повернути квартиру попереднім власникам і, відповідно, не мала права відчужувати її у зв`язку з припиненням договору позики.

Попри це, згідно судового рішення у справі № 127/13946/17 про виселення зі спірної квартири в липні 2018 року було з`ясовано, що 20 серпня 2016 року на підставі посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., власником спірної квартири являється ОСОБА_1 . Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Просили суд, визнати договір позики укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджений розпискою, складеною 14 серпня 2008 року припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором в повному обсязі.

Визнати договір купівлі - продажу від 14.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3594 удаваним та встановити, що зазначений договір є договором іпотеки, який є таким, що припинений в зв`язку з припиненням основного зобов`язання. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 - 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 - 2/5 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 - 2/5 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано договір позики укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджений розпискою, складеною 14 серпня 2008 року припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором в повному обсязі.

Визнано договір купівлі - продажу від 14.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3594 удаваним та встановлено, що зазначений договір є договором іпотеки, який є таким, що припинений в зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 - 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 - 2/5 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 - 2/5 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , 6118,00 грн. судового збору по 3059,00 з кожної.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Також апеляційну скаргу подав представник ОСОБА_1 - адвокат Книжник Я.В., в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Книжника Я.В. представник позивачів - адвокат Швець А.В. просила залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, щоапеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Книжника Я.В. та ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 як позикодавець надала позичальнику ОСОБА_5 позику, а саме грошові кошти в сумі 48 400,00 грн., що еквівалентно 10 000, 00 доларів США на момент укладення вказаного договору.

Вказаний договір позики було укладено шляхом написання позичальником ОСОБА_5 боргової розписки.

Згідно вказаної розписки ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_2 грошові кошти в борг та зобов`язався їх повернути на першу вимогу. В якості забезпечення виконання ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 сторонами досягнуто домовленості про тимчасову передачу у власність ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 . Після повернення вказаного боргу спірна квартира підлягає негайному безоплатному поверненню власникам шляхом укладення відповідної безвідплатної угоди. Вказану розписку написано одразу після передачі грошових коштів за договором позики 14.08.2008 року (а.с. 15).

14.08.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. було посвідчено договір купівлі - продажу зазначеної квартири, який укладався з метою забезпечення виконання боргового зобов`язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 на суму 48 440, 00 грн., що еквівалентно 10 000, 00 доларів США (а.с. 27).

Відповідно до п. 3 договору купівлі - продажу квартири від 14.08.2008 року, засвідчено, що продаж вчинено за 316100 грн, з яких продавці отримали від покупця 63 292,00 грн, а решту суми грошей 252 808,00 грн., що на день розрахунку еквівалентно 52190 доларів США по курсу продажу валют, встановленому НБ, покупець зобов`язувався сплатити продавцям протягом одного банківського дня після підписання цього договору та отримання кредиту в ВАТ «Ерсте Банк» (а.с.27).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, повернення яких було забезпечено передачею в заставу (іпотеку) належної в тому числі позивачеві квартири. Зобов`язання за договором позики було припинено належним виконанням поверненням грошових коштів, у зв`язку з чим застава (іпотека) також вважається припиненою і підстави знаходження спірної квартири у власності добросовісного набувача наразі відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 655,656 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Нормами ст.ст. 626, 627 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі посилались на те, що 14.08.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 як позикодавець надала позичальнику ОСОБА_5 позику, а саме грошові кошти в сумі 48 400,00 грн., що еквівалентно 10 000, 00 доларів США на момент укладення вказаного договору. Вказана розписка на даний час знаходиться у позивачів, що свідчить про виконання ОСОБА_5 своїх боргових зобов`язань.

Разом з тим, колегія суддів критично оцінює вказану боргову розписку, оскільки розписка написана власноручно ОСОБА_5 , на даний час знаходиться в нього, при цьому підтвердження того, що ОСОБА_2 позичала грошові кошти, матеріали справи не містять. Натомість ОСОБА_2 категорично заперечує факт надання ОСОБА_5 грошових коштів у борг.

Крім іншого з наданої розписки вбачається, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, повернення яких було забезпечено передачею в іпотеку належної позивачеві квартиру.

Власниками спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.11.2002 року та свідоцтва про право на спадщину від 16.05.2008 року є ОСОБА_4 - 2/5 частки, ОСОБА_5 - 1/5 частки, ОСОБА_3 - 1/5 частки, ОСОБА_6 - 1/5 частки.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Верховний Суд України у листі від 01.02.2015 р. "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості передачі в іпотеку частини об`єкта нерухомого майна, оскільки після виділення в натурі та реєстрації права власності на неї така частина перестає бути частиною і стає окремим об`єктом нерухомості.

Цей висновок потрібно застосовувати незалежно від того, перебуває частина об`єкта нерухомого майна у спільній власності чи в одноосібному володінні.

Об`єкт нерухомого майна, що є у спільній власності (частковій чи сумісній), може бути передано в заставу лише за згодою усіх співвласників ( ст. 578 Цивільного кодексу України).

У ст. 6 Закону України "Про іпотеку" також визначено, що майно, яке є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку у спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Згідно боргової розписки грошові кошти позичав ОСОБА_5 , якому належала лише 1/5 частина спірної квартири, тому сторони не могли достягнути домовленості щодо передачі квартири, його частка виділена не була, нотаріально посвідченої згоди усіх співвласників матеріали справи також не містять.

Крім того, при розгляді справ щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, суд повинен встановити підстави вибуття майна з володіння власника.

Так, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Натомість, можливість власника реалізувати своє право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.

Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша - третя статті 388 ЦК України), а саме якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом,

-

Матеріали справи не містять доказів, що спірна квартира вибула з володіння позивачів поза їх волею. Разом з тим в матеріалах справи наявний нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу від 14.08.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що у позивачів була воля на відчуження зазначеної квартири, а тому колегія суддів вважає, що підстави для витребування квартири відсутні.

За таких обставин, рішення першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Книжника Ярослава Валерійовича та ОСОБА_2 підлягають задоволенню з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частинах підлягають стягненню витрати понесені ними на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції на користь ОСОБА_1 в сумі 9177,00 грн та ОСОБА_2 в сумі 9177,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Книжника Ярослава Валерійовича та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору позики припиненим, визнання договору купівлі - продажу удаваним правочином, визнання іпотеки такою, що припинена, витребування майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 9177,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_2 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 9177,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.К. Медвецький