Справа № 344/142/22
Провадження № 2/344/21/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю: секретаря судового засідання Горайської Ю.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боденко Алевтина Анатоліївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

29.12.2021 Адвокат Боденко А.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №43973 від 26.11.2021, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованості , стягнути судові витрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.01.2022 справа передана судді Кіндратишин Л.Р.

Ухвалою судді Івано-Франківський міського суду Івано-Франківської області від 05.01.2022 справу прийнято до свого провадження, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису.

Ухвалою судді від 05.01.2022 вжито заходів забезпечення позову, зупинено стягнення, яке проводиться на підставі вчиненого виконавчого напису.

21.01.2022 та 24.01.2022 надано докази виконання ухвали суду про витребування доказів.

Позивач у судове засідання не з`явилася.

Від представника позивача- адвоката Боденко А.А. на електрону скриньку суду надійшла заява про слухання справи без участі позивача та представника. Позов підтримують в повному обсязі, відносно заочного розгляду справи не заперечують.

Суд звертає увагу, що така заява не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

Пунктом 12 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Доказів, що така заява підписана електронним цифровим підписом суду не надано.

Представник відповідача та представники третіх осіб не з`явилися. Зокрема, від приватного нотаріуса надійшли витребувані судом документи за заява про розгляд справи без його участі, відносно задоволення позову, то просить винести рішення згідно норм чинного законодавства України.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку :

20.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №239906-КС-001 з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі на суму 42 000 грн., терміном дії до 07.08.2021, з попередньою пропозицією та прийняття пропозиції укласти вказаний договір.

Зокрема, п.п. 1, 5 такого договору визначено застосування Розділу 5 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

04.05.2021 між тими ж сторонами було укладено Додаткову угоду до вказаного вище кредитного договору за якою надано додатковий кредит у сумі 20 000 грн. та продовжено термін дії кредитного договору до 19.10.2021.

26.11.2021 за реєстровим №43973 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса : АДРЕСА_1 , яка є боржником за кредитним договором №239906-КС-001, від 20.02.2021, що укладений з ТОВ «Бізнес позика» ( відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит фізичним- особам підприємцям ТОВ « Бізнес позика», затверджених наказом №17-ОД від 30.06.2020), на суму заборгованості 69 992,01 грн. за період 13.07.2021 по 09.11.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Водночас при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі N904/2538/18 (Провадження N12-263гс18) зазначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

Так, сторонами як основного зобов`язання так і оскаржуваного виконавчого напису є юридична особа ТОВ «Бізнес позика» та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка також згідно відомостей отриманих судом за результати пошуку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець 10.10.2017, відомостей про стан припинення немає.

Крім цього, сторони застосували у правовідносинах саме Правила надання грошових коштів у кредит фізичним- особам підприємцям.

Згідно з довідкою про укладення договору вих. №23996-КС-001 від 24.11.2021, що надана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О., ТОВ «Бізнес позика» підтверджено, що клієнт Фізична особа підприємець ОСОБА_1 був ідентифікований Товариством.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 р. №3, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом фактичних обставин, спірні правовідносини виникли між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем, а тому мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК розглядаються за правилами господарського судочинства. Водночас, слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

У той же час, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 826/12968/17 (провадження № 11-851апп18) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 826/1001/15, зазначено, що в подібних правовідносинах щодо оскарження реєстраційних дій спір спір у справах не є публічно-правовим, серед іншого вказується, що відповідний спір має вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України з огляду на суб`єктний склад учасників судового процесу.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, спірні правовідносини пов`язані з наявністю спору, що виник між суб`єктами під час здійснення господарської діяльності, а відтак має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України, з огляду на суб`єктний склад учасників судового процесу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного суд, дійшов висновку про закриття провадження у справі, роз`яснивши позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Крім того, на підставі ч.9 ст.158 ЦПК України у зв`язку із закриттям провадження у справі підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані в рамках даної цивільної справи на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.01.2021.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду ( п. 10 ст. 158 ЦПК України.)

Керуючись ст.ст. 1,2, 13, 200, 255, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боденко Алевтина Анатоліївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Після набрання законної сили даною ухвалою - скасувати заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по цивільній справі №344/142/22, а саме скасувати зупинення стягнення за виконавчим написом від 26.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрованим в реєстрі за № 43973, про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 70 642,01 грн. по виконавчому провадженню ВП №67919706, що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 07.02.2022.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Леся КІНДРАТИШИН