КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/2403/21 Головуючий у 1 інстанції: Ткач М.М.
Провадження № 22-ц/824/4525/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Верланова С.М., Мельник Я.С.,

секретар Кибукевич О.Є.,

розглянувши в закритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 про розкриття банківської таємниці, заінтересована особа: Мonobank/Universal Bank,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розкриття банківської таємниці, заінтересована особа: Мonobank/Universal Bank. Зазначив, що за попередньою домовленістю зі знайомим ОСОБА_2 він мав надати йому гроші для тимчасового користування в загальній сумі 10000,00 грн. 29 березня 2021 року о 19:28 у м. Миколаїв у магазині «Таврія В» біля залізничного вокзалу, попередньо ідентифікувавшись, він вніс через термінал Приватбанку, 5000,00 грн. на карту ОСОБА_3 . Оскільки переказ грошей відбувся на карту іншого банку, то ідентифікації прізвища та ім`я отримувача не відбулось. Згодом ОСОБА_4 повідомив йому, що гроші від вказаної операції не отримав. Він зателефонував оператору Приватбанку для з`ясування причин затримки перерахування коштів. Оператором повідомив, що переказ грошей на карту інших банків відбувається протягом трьох діб, операція була успішна, а тому причин для занепокоєння немає. 30 березня 2021 року через той самий термінал о 21.20 він здійснив ще платіж в сумі 5000 грн. через той самий термінал 30 березня 2021 року о 21:20. ОСОБА_4 повідомив, що вночі він отримав кошти в сумі 5000,00 грн. Іншу частину коштів в розмірі 5000,00 грн. він не отримував. Це стало підставою для його повторного до Приватбанку для більш детального з`ясування даних вказаних операцій. В подальшому він з`ясував, що номери карток на які він здійснював переказ 29 та 30 березня 2021 року відмінні. Так при переказі грошей 29 березня 2021 року, замість НОМЕР_1 він помилково увів номер картки НОМЕР_2 . Як повідомив оператор, номери карток з даними прізвища ім`я та по-батькові отримувача, які заявник вводив у терміналі, не порівнюються, оскільки іншим банкам передають дані про клієнтів, а тільки номер картки отримувача. 03 квітня 2021 року він зателефонував до оператора Monobank із заявою про помилкову операцію 29 березня 2021 року. Оператор прийняла заяву по телефону і повідомила, що вирішить це питання з клієнтом, який помилково отримав гроші, протягом 3 діб. 07 квітня оператор ОСОБА_5 повідомила йому, що спроби зв`язатись з клієнтом, який помилково отримав гроші безрезультатні, виправлення операції неможливе, дані про клієнта повідомити відмовилась, посилаючись на банківську таємницю.

ОСОБА_1 просить зобов`язати Monobank/Universal Bank розкрити інформацію про клієнта отримувача, якому нараховані гроші згідно операції квитанції Дублікат № BASS_3 від 29.03.2021 року код квитанції 2279-7008-9733-0120 в обсязі: номер банківської карти помилкового отримувача грошей; прізвище, ім`я та по-батькові отримувача; рік народження; місце проживання та місце його реєстрації; контактний номер телефону; виписку операцій з його рахунку після 20:00 29 березня 2021 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розкриття банківської таємниці відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та зобов`язати зобов`язати Monobank/Universal Bank розкрити інформацію про свого клієнта за карткою НОМЕР_3 в обсязі: прізвище, ім`я та по-батькові отримувача; рік народження; місце проживання та місце його реєстрації; контактний номер телефону. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його заяви, оскільки він не належить до кола суб`єктів, які визначені ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що мають право вимагати від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Суд не застосував положення ст. 1212 ЦК України. Зазначає, що він звернувся не до банку, а до суду з метою встановлення правової підстави на отримання цієї інформації, адже саме за рішенням суду він може належити до кола суб`єктів, які мають право на отримання цієї інформації. У нього відсутні інші можливості встановити особу, якій було помилково перераховано кошти.

В судове засідання ОСОБА_1 і представник Monobank/Universal Bank не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 просив розкрити Monobank/Universal Bank інформацію, що містить банківську таємницю, а саме, інформацію про отримувача коштів, перерахованих ним згідно квитанції № BASS_3 від 29.03.2021 року код квитанції 2279-7008-9733-0120, зокрема, інформацію про номер банківської карти, прізвище, ім`я та по-батькові, рік народження отримувача, місце проживання та місце його реєстрації; контактний номер телефону; виписку операцій з його рахунку після 20:00 29 березня 2021 року. Послався на те, що помилково перерахував на рахунок клієнта Monobank/Universal Bank кошти в сумі 5000 грн. і позбавлений можливості отримати інформацію про отримувача вказаних коштів в інший спосіб.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про розкриття банківської таємниці.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Відповідно до положень ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-еконзтшнмй режанійкдаєнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до етап і 47 цього Закону.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі №501/1451/17, оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, коло суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу.

Коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і може змінюватися тільки на підставі закону.

При цьому вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: 1) на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунку умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, щодо яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження; 2) за рішенням суду; 3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольному комітету України, Національному агентству з питань запобігання корупції. Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента та код банку контрагента; 4) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику: а) на його запит щодо наявності банківських рахунків; б) у випадках та в обсязі, визначених Угодою між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (РАТСА) та іншими міжнародними договорами, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладеними на їх підставі міжвідомчими договорами. Порядок розкриття такої інформації встановлюється Національним банком України; в) на його запит щодо дотримання резидентами встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів; 5) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит у випадках, встановлених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 6) органам державної виконавчої служби, приватним виконанням - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", - щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 7) Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку у разі самостійного подання банком інформації про банк як емітент та адміністративних даних відповідно до законів про цінні папери та фондовий ринок; 8) іншим банкам - на їхні запити у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; 9) центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, з метою здійснення верифікації та моніторингу державних виплат - на його запит щодо банківських рахунків фізичних осіб, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичних осіб, які звернулися за призначенням державних виплат, операцій списання з рахунків та/або зарахування на рахунки і залишки за такими рахунками на визначену дату або за конкретний проміжок часу; 10) особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку, у разі смерті такого власника рахунку (вкладу) - на їхній запит щодо наявності рахунків (вкладів) померлого власника та залишку коштів на рахунках (вкладах); 11) державним нотаріальним конторам, приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам (для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя) - на їхні запити щодо наявності рахунків (вкладів) та залишку коштів на рахунках (вкладах) померлих власників цих рахунків та/або щодо залишку коштів, які належать померлим фізичним особам та зберігаються на будь-яких рахунках у банках, та/або щодо рухомого майна таких осіб, що перебуває на збереженні та/або у заставі банку як заклад, щодо наявності індивідуального банківського сейфа та/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, та/або щодо наявності рахунків умовного зберігання (ескроу) та грошових коштів на цих рахунках, призначених для перерахування померлим бенефіціарам.

Відповідно до змісту вказаних норм заявник ОСОБА_6 не належать до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Помилкове перерахування ОСОБА_7 коштів на рахунок клієнта Monobank/Universal Bank, не є підставою для задоволення заяви про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю відносно такої особи-клієнта Monobank/Universal Bank згідно з ст. ст. 60-62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у порядку, передбаченому ст. ст. 347-350 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розкриття банківської таємниці.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Мельник Я.С.