ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м.Суми

Справа №587/666/17

Номер провадження 22-ц/816/171/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Стадника Семена Валерійовича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2021 року в складі судді Степаненка О.А., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки з майна, що є в спільній частковій власності. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до договору дарування від 18 лютого 2016 року вона є власницею 1/2 частини житлового будинку та надвірних споруд за адресою АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок за цією ж адресою. Власником іншої 1/2 частини домоволодіння та земельних ділянок є ОСОБА_2 . Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо користування спільним домоволодінням та земельними ділянками, між ними виникають непорозуміння, суперечки, уточнивши свої вимоги (том 1, а.с. 231-232), просила провести реальний розподіл нерухомого майна за варіантом № 1 висновку експертизи № 936/937/1960/1961 від 21 грудня 2018 року, за яким ОСОБА_1 виділити в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину житлового будинку з надвірними спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку приміщення 1-8 (житлова) площею 18,1 кв. м, приміщення 1-1 (топочна) площею 4,1 кв. м; приміщення 1-2 (санвузол) площею 5,3 кв. м, приміщення 1-3 (коридор) площею 9,7 кв. м; приміщення 1-4 (кухня) площею 15,9 кв. м; 1/2 частину приміщення 1-5 житлова, усього загальною площею 66,55 кв. м на суму 430220,00 грн; в надвірних спорудах: погріб (літера - «п/г»), гараж (літера - «В»), хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, ворота № 6 на суму 266778,00 грн. Виділити в натурі ОСОБА_1 частину від земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0878 га (кадастровий номер :02:006:0874) згідно з варіантом І висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як першому співвласнику (позначено синім кольором) площею 0,0439 га. Виділити в натурі ОСОБА_1 частину від земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 3294 га (кадастровий номер :02:006:0875) згідно з варіантом ІІ висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як першому співвласнику (позначено синім кольором) площею 0,1647 га. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки житлового будинку 2578,00 грн.

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі та, уточнивши свої вимоги (том 2, а.с. 88), просила

виділити їй в натурі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається із житлового будинку (літера «А-І»), кухні (літера - «Б»), погрібу (літера - «п/г»), гаражу (літера - «В»), сараю (літера - «Г»), вбиральні (літера - «Д»), сараю (літера - «Е»); земельної ділянки площею 0,0878 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,3294 га, наданої для ведення особистого селянського господарства згідно з варіантом II (додаток 3 до висновку), співвласник І один (48/100) з відступленням від ідеальних часток відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової комісійної будівельно - технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної експертизи.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Виділено ОСОБА_1 в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку з надвірними спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 , що відповідають варіанту І висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як першому співвласнику (позначено синім кольором), виділивши в житловому будинку приміщення 1-8 (житлова) площею 18,1 кв. м, приміщення 1-1 (топочна) площею 4,1 кв. м; приміщення 1-2 (санвузол) площею 5,3 кв. м, приміщення 1-3 (коридор) площею 9,7 кв. м; приміщення 1-4 (кухня) площею 15,9 кв. м.; 1/2 частину приміщення 1-5 житлова, усього загальною площею 66,55 кв. м на суму 430220,00 грн; в надвірних спорудах: погріб (літера - «п/г»), гараж (літера - «В»), хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, ворота № 6 на суму 266778, 00 грн.

Виділено в натурі ОСОБА_1 частину від земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0878 га (кадастровий номер :02:006:0874) згідно варіанту І висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як першому співвласнику (позначено синім кольором) площею 0,0439 га.

Виділено в натурі ОСОБА_1 частину від земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3294 (кадастровий номер :02:006:0875) згідно варіанту ІІ висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як першому співвласнику (позначено синім кольором) площею 0,1647 га.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки житлового будинку 2578, 00 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку з надвірними спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 , що відповідають варіанту І висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як другому співвласнику (позначено зеленим кольором), виділивши в житловому будинку приміщення 1-7 (житлова) площею 19,0 кв. м, приміщення 1-6 (житлова) площею 27,6 кв. м; 1/2 частину приміщення 1-5 (житлова), усього загальною площею 60,05 кв. м на суму 388200, 00 грн.; в надвірних спорудах: сарай (літера - «Г»), вбиральня (літера - «Д»), сарай (літера - «Е»), кухня (літера «Б»), хвіртка № 7, огорожа № 5 на суму 313954, 00 грн.

Виділено в натурі ОСОБА_2 частину від земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0878 га (кадастровий номер :02:006:0874) згідно варіанту І висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як другому співвласнику (позначено зеленим кольором) площею 0,0439 га.

Виділено в натурі ОСОБА_2 частину від земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 3294 (кадастровий номер :02:006:0875) згідно варіанту ІІ висновку експертів № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., як другому співвласнику (позначено зеленим кольором) площею 0,402 га та 0,1245 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5005 гривень витрат за проведення експертизи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Стадник С.В., посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне та не всебічне дослідження обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 з урахуванням висновку додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, проведеної за ухвалою апеляційного суду щодо спірного нерухомого майна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не мотивував, чому він обрав саме такий варіант виділу нерухомого майна, а не інший, здійснив виділ майна несправедливо, без забезпечення балансу правовідносин, без дотримання принципу рівності сторін. Суд істотно порушив права ОСОБА_2 , яка за рішенням суду повинна проводити перебудову, опалення, газопостачання, електропостачання та водовідведення, вхідні двері без сплати позивачем їй жодної компенсації, при тому, що ОСОБА_1 суд виділив частину будинку, яка має необхідні комунікації для комфортного та якісного життя.

Вважає, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України суд відмовив у задоволенні клопотання сторони апелянта про зупинення провадження від 07 липня 2021 року, хоча в Сумському районному суді Сумської області перебуває справа, яка пов`язана з даною справою, до вирішення якої об`єктивно неможливо вирішення цієї справи.

Крім того, суд безпідставно відмовив у призначенні додаткової будівельно - технічної та земельно-технічної експертизи, чим позбавив апелянта змоги належним чином захистити свої права, тому вважає, що така експертиза повинна бути призначена апеляційним судом. Заявив клопотання про призначення додаткової судової будівельної та земельно-технічної експертизи.

Не погоджується з розподілом судових витрат за проведення експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Турченко С.П. не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Клопотання представників сторін про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою та відпусткою задоволенню не підлягають, так як представники не позбавлені можливості взяти участь у розгляді справи в апеляційному суді в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за межами приміщення суду, проте такою можливістю не скористалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 18 лютого 2016 року ОСОБА_1 отримала у власність 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . До складу житлових та побутових будівель за технічним паспортом входять: житловий будинок (літера «А-І»), кухня (літера - «Б»), погріб (літера - «п/г»), гараж (літера - «В»), сарай (літера - «Г»), вбиральня (літера - «Д»), сарай (літера - «Е»). За договором дарування від 18 лютого 2016 року ОСОБА_1 отримала в дар 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0878 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,3294 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташовані в АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки є ОСОБА_2 , право власності якої на 1/2 частину спірного домоволодіння та земельної ділянки підтверджено рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 листопада 2006 року по справі 2-744/2006 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Обираючи варіант поділу будинку з надвірними спорудами в натурі за варіантом № 1 висновку комісійної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 936/937/1960/1961 від 21 грудня 2018 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зазначений варіант розподілу домоволодіння максимально наближений до ідеальних часток сторін у праві власності, крім того, співпадає з порядком користування, який склався між сторонами, узгоджується з договором дарування від 18 лютого 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником приміщень 1-7,1-8, гаражу «В» (т. 1, а.с. 5).

Обираючи запропонований висновком експертизи № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р. варіант ІІ розподілу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3294 (кадастровий номер :02:006:0875) з виділенням ОСОБА_1 як першому співвласнику (позначено синім кольором) частини земельної ділянки площею 0,1647 га, суд обґрунтовано вважав його найбільш прийнятним для сторін, оскільки в цьому випадку ОСОБА_1 матиме можливість безперешкодного доступу з надвірних приміщень та споруд до своєї частки городу.

Відхиляючи інші варіанти поділу спірного нерухомого майна, суд обґрунтовано виходив із того, що інші варіанти розподілу земельної ділянки є неприйнятними, оскільки саме при такому варіанті на земельній ділянці, що виділяється ОСОБА_1 , знаходиться гараж «В», право власності на який вже встановлено договором дарування саме за ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 5 - 6), а інші варіанти поділу цієї земельної ділянки можуть потягнути за собою позбавлення можливості користування належним ОСОБА_1 гаражем «В», власником якого вона є.

Крім того, обираючи варіант № 1 висновку експертизи № 936/937/1960/1961 від 21.12.2018 р., суд врахував, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 листопада 2006 року був визначений порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 були виділені в користування кімнати 1-5, 1-6; кімнати 1-7, 1-8 залишено в користуванні ОСОБА_3 ; кімнати 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 залишено в загальному користуванні сторін, споруду "В" (гараж) залишено в користування ОСОБА_2 , споруду "Г" (сарай) залишено в користуванні ОСОБА_3 , споруди "Д" (вбиральня) та "Б" (кухня) залишено в спільному користуванні сторін (т. 1, а.с. 62).

За варіантом № 1 висновку експертизи № 936/937/1960/1961 від 21 грудня 2018 року зазначена частина також залишається у користуванні ОСОБА_2 .

Оскільки внаслідок виділу майна у натурі відбулося незначне відхилення від розміру ідеальних часток співвласників, суд першої інстанції обґрунтовано визначив до стягнення з відповідача компенсацію за зменшення частки позивача у розмірі 2578 грн.

Обраний судом варіант розподілу спільного майна в натурі ураховує баланс інтересів обох сторін та обраний судом з урахуванням установлених обставин справи.

Про виділення конкретної частки в натурі в спільному майні кожному співвласнику суд навів відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку представника ОСОБА_2 - адвоката Стадника С.В. свідчить про доцільність поділу спірного майна саме за варіантом № 2 висновку експертизи з урахуванням висновку додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, яку просить призначити в апеляційному суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається та в оскаржуваному рішенні відображено, що не погоджуючись з висновком проведеної експертизи, ОСОБА_2 зазначала, що без додаткового висновку експертизи вирішення справи не уявляється за можливе, оскільки за варіантом, по якому хоче провести розподіл спірного домоволодіння ОСОБА_1 , всі зовнішні та внутрішньо-будинкові системи газо-, водо-, енергопостачання залишаються в її частині будинку, тоді як іншій стороні, в даному випадку ОСОБА_2 , необхідно буде вкладати додаткові кошти на проведення до іншої частини будинку газопостачання, водопостачання та енергопостачання, а ці кошти не враховані експертним висновком, що ставить її у несприятливе становище порівняно з ОСОБА_1 , якій ці кошти вкладати не треба, якщо провести розподіл будинку за вигідним для неї варіантом.

Крім того, ОСОБА_2 зазначала, що, на її думку, літню кухню «Б» та приміщення погребу необхідно поділити на двох власників з влаштуванням окремих входів та вирішити питання реальної вартості приміщення кухні «Б», оскільки на час розгляду справи стан кухні є аварійним та таким, що унеможливлює використання за призначенням, а вартість кухні, яка вказана у висновку експертів, не відповідає реальній власності (як ринковій, так і балансовій), що підтверджується доданими фотографіями.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просила призначити по справі додаткову будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу (т. 2, а.с. 85).

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23 березня 2021 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, виконання якої доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.М. Бокаріуса».

На вирішення експертизи були поставлені питання: 1) Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку із спільного майна, поділити в натурі) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до часток у праві власності, тобто по 1/2 частині кожному із співвласників? Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку із спільного майна, поділити в натурі) домоволодіння по 1/2 частині таким чином, щоб кожному з співвласників на його частку було виділено 1/2 частина погребу та 1/2 частина кухні? Чи можливий реальний розподіл погребу та кухні дзеркально по 1/2 частині? Запропонувати всі можливі варіанти розподілу домоволодіння за пропозицією сторін. Визначити вартість всіх переобладнань по всіх запропонованих варіантах, в тому числі і за варіантами, запропонованими сторонами (т. 2, а.с. 97 -98).

Проте, вартість експертних робіт не була оплачена ОСОБА_2 , тому експертиза не була проведена і справа була повернута експертною установою до суду на підставі ст. 72 ЦПК України та п. 1.13, п. 2.2, п. 4.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень з повідомленням про неможливість надання висновку (т. 2, а.с. 103-104).

Колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Стадника С.В. про призначення додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суду та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Заявляючи в апеляційній скарзі клопотання про призначення у справі додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, представник ОСОБА_2 - адвокат Стадник С.В. не надав пояснень та доказів щодо неможливості оплати та проведення такої експертизи в суді першої інстанції, враховуючи, що судом така експертиза була призначена, але вартість експертних робіт не була оплачена ОСОБА_2 , тому експертиза не була проведена і справа була повернута експертною установою до суду з повідомленням про неможливість надання висновку.

Отже, позивач не надала доказів неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, тому у задоволенні клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи судом апеляційної інстанції необхідно відмовити.

Разом з тим, допитані в суді першої інстанції експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що вартість спірного майна була розрахована на підставі відкритих даних тематичних порталів, на яких розміщені оголошення про продаж будинків та землі в смт. Степанівка та іншої спеціальної літератури, зазначеної у вступній частині висновку. Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що літня кухня «Б» та приміщення погребу необхідно поділити на двох власників з влаштуванням окремих входів, експерти пояснили, що літня кухня «Б» та приміщення погребу розміщені під одним дахом, погріб є залізобетонним, монолітним, з сходами і варіант з розподілу погребу не розглядався у зв`язку з недоцільністю. Експерти також пояснили, що дзеркально поділити літню кухню «Б» та приміщення погребу по 1/2 частині неможливо.

Таким чином, ОСОБА_2 , всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження можливості розподілу літньої кухні «Б» та приміщення погребу по 1/2 частині, як не надала і доказів на підтвердження іншої, крім визначеної комісійною судовою експертизою, вартості спірних приміщень.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 13 липня 2021 року обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Стадника С.В. про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 587/1212/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання договору дарування 1/2 частки спірного житлового будинку від 18.02.2016 року частково недійсним з огляду на положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якої суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Проте, колегія суддів вважає, що судом помилково було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5005 грн витрат за проведення експертизи.

Як убачається з матеріалів справи, судова експертиза була призначена за клопотанням ОСОБА_2 та її представника - адвоката Стадника С.В. і оплачена ОСОБА_2 в сумі 10010 грн (т. 1 , а.с. 183).

Відповідно до положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ОСОБА_2 задоволено частково, на 50%, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація 5005 грн витрат за проведення експертизи.

З огляду на наведене, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат за проведення експертизи, на підставі п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Доводи апеляційної скарги в іншій частині висновків суду не спростовують.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення в частині виділу частки з майна, що є в спільній частковій власності, в натурі з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Стадника Семена Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2021 року скасувати в частині стягнення витрат за проведення експертизи.

Прийняти в цій частині постанову та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5005 гривень компесації витрат за проведения експертизи.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко