Провадження № 2-о/638/57/22
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

31 січня 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши матеріали спільної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ :

До Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла спільна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї документами, суд приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практикою Європейського суду з прав людини визначене поняття «суд, встановлений законом», що містить в собі не просто законодавство, пов`язане із організацією і повноваженнями судових органів (Lavents проти Латвії, § 114; Richert проти Польщі, § 41; Jorgic проти Німеччини, § 64), але й будь-які інші внутрішньо-правові норми, недотримання яких робить неправомірною участь одного чи кількох суддів у розгляді справи (Pandjikidze і інші проти Грузії, § 104; Gorguiladze проти Грузії, § 68). Вислів «встановлений законом» стосується не лише правових підстав самого існування «суду», але й дотримання цим судом особливих правил, якими він має керуватись (там само), а також складу суду у кожній справі (Posokhov проти Росії, § 39; Fatullayev проти Азербайджану, § 144; Kontalexis проти Греції, § 42).

Тобто, «суд, встановлений законом» означає наступне: дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності; дотримання правил автоматичного розподілу справ; наявність повноважень у судді; належний склад суду; наявність достатніх повноважень для розгляду певної категорії справ.

Крім цього, принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 60 України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Згідно ч.ч. 1, 2, ст. 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю

Відповідно до ч. 6 ст.175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

З оригіналу свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що заявник ОСОБА_3 під час реєстрації шлюбу був громадянином Російської Федерації, а до своєї заяви додає копію паспорта громадянина України. У зв`язку з цим заявнику необхідно обґрунтувати яким особистим законом він керується при зверненні до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Дзержинського району м. Харкова, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до Немишлянського райну м. Харкова.

Заявник обґрунтовує підсудність тим, що згідно ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. В даному випадку недоцільно застосовувати цю норму оскільки у справі два заявника, тому застосуванню підлягає норма ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Згідно з ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В матеріалах справи відсутні відомості про реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_4 разом з матір`ю та підстави визначення підсудності справи саме за зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_2 , тому суд позбавлений можливості правильно визначити територіальну підсудність.

Позовна заява подається до суду із дотриманням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин заява про розірвання шлюбу повинна бути залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний строк для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.175-177, 185, 260, 261, 294 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України - залишити без руху.

Надати заявникам десятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. В. Щепіхіна