Справа № 700/21/22
Провадження № 2/700/74/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді: Пічкура С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Козак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт Лисянка, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказує, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 19.02.2018 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, зокрема надав можливість позичальнику розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник свої зобов`язання не виконував в зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 8524,16 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем, який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача.

Вказує, що 15.05.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Лисянської державної нотаріальної контори, на яку 24.05.2021 року було надано відповідь, де зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". Зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Так, 02.09.2021 року спадкоємцям було направлено лист-претензію, який не було виконано. Станом на дату смерті загальна сума заборгованості за кредитами становить 8524,16 грн.

Посилаючись на ст. 526, 527, 530, 1054, 1218, 1219, 1268-1270, 1273, 1282 ЦК України, представник банку просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Від відповідача надійшла заява, в якій вона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вона не являється спадкоємцем колишнього чоловіка ОСОБА_2 та просить приєднати до матеріалів справи копію свідоцтва про розірвання шлюбу та про реєстрацію нового шлюбу і зміну прізвища.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 19.02.2018 між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н.

В порушення даних норм та умов договору, ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунків наданих позивачем становить 8524,16 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією актового запису про смерть № 142 від 17.12.2019 року.

Відповідно до наданої державним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори інформації, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкова справа № 154/2021 заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк». Заяви від спадкоємців не надходили.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Позивачем будь-яких доказів щодо спадкового майна, яке б належало спадкодавцю суду не надано.

Більше того, позивачем також не надано, а судом за клопотанням позивача не отримано доказів прийняття спадщини у встановленому порядку відповідачкою. Заяви про прийняття спадщини вона не подавала та з померлим боржником не проживала, у шлюбі не перебуває, отже не входить до кола спадкоємців за законом.

Верховний суд у своїй постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19 зокрема вказав, що виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку погасити заборгованість боржника повністю узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Тобто у будь-якому разі виконання вимоги кредитора щодо погашення заборгованості, яку мав спадкодавець, не повинно зумовити погіршення майнового стану спадкоємця без одночасного отримання ним майнової вигоди у виді спадкового майна.

Відповідачка не тільки не являється спадкоємцем померлого боржника ОСОБА_2 і апріорі не може ним бути, а й не отримала у спадщину будь-якого майна боржника. Відтак, вона не може нести жодних зобов`язань за кредитним договором, що узгоджується з вказаною правовою позицією Верховного суду.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22 травня 2018 року № НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 22 травня 2018 року.

Згідно довідки старости с. Журжинці, на час смерті ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_1 не входила до складу його сім`ї, а відповідно до свідоцтва про шлюб 12 серпня 2020 року змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Виходячи з засад цивільного процесуального закону, зокрема статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 отримала у спадщину будь яке майно після смерті ОСОБА_2 , а тому і не набула статусу спадкоємця, як і не має такого статусу за законом

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити.

Ні підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур