ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
20 січня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: М`ячикової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»: треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
У липні 2021 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з даним позовом. Позов мотивував тим, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис № 4775, яким стягнуто з нього на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 122/П/19/2007-840 від 22 червня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який був укладений між ВАТ «КБ «НАДРА» та ним, у загальному розмірі 149163,32 грн.. 22 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. було відкрито виконавче провадженні № 65871157 на підставі вищевказаного виконавчого напису. Позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року, вищевказану позовну заяву направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2021 року, дану позовну заяву передано до провадження судді Осаулової Н.А..
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив сул розглянути справу без його часті. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала клопотання в якому просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги позивача підтримала, а також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 6700,00 грн..
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Так, судом при розгляді справи встановлено, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4775, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 122/П/19/2007-840 від 22 червня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який був укладений між ВАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА»), та правонаступником якого згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26 серпня 2020 року є ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», у загальному розмірі 149163,32 грн.. (а.с. 22).
На підставі вказаного виконавчого напису № 4775, 22 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 65871157, Постанову про арешт майна боржника та Постанову про арешт коштів боржника (а.с. 38-40).
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Проте вказана Постанова № 1172 не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається із наявного в матеріалах справи кредитного договору № 122/П/19/2007-840, останній був укладений 22 червня 2007 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 (а.с.23-29)
Вказаний кредитний Договір був наданий відповідачем приватному нотаріусу Личуку Т.В. для вчинення останнім 23 жовтня 2020 року, Виконавчого напису № 4775.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, судом встановлено, що кредитний договір № 122/П/19/2007-840 від 22 червня 2007 року, не був нотаріально посвідчений, а відтак у приватного нотаріуса Личука Т.В. були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на вказаному кредитному договорі, оскільки він не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
З вказаного вище вбачається, що з позивача двічі стягнуто заборгованість за кредитним договором № 122/П/19/2007-840 від 22.06.2007 року.
Як вбачається із Постанови про закінчення виконавчого провадження № 45221861 від 17 травня 2016 року, дане виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням боржником ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ КБ «Надра» за виконавчим листом № 2/381/103/14 виданим 28 березня 2014 року.
Тобто, з вказаного вище вбачається, що при вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, приватний нотаріус, не перевіряв безспірність грошових вимог відповідача до позивача.
В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Личуком Т.В. з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, за встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Окрім того, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З метою отримання професійної правничої допомоги 29 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 (замовник) уклав з адвокатом Твердохліб М.В. (виконавець) Договір № 22 про надання професійної правничої допомоги.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Розділом 4 Договору визначено порядок обчислення гонорару адвоката.
На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України стороною позивача надано детальний Опис надання правничої допомоги згідно із договором про надання професійної правничої допомоги № 22, складений адвокатом Твердохліб М.В. 20 січня 2022 року та погоджений позивачем, на загальну суму наданих послуг у розмірі 6700,00 грн..
Як вбачається із квитанції № 87 від 16 липня 2021 року на суму 4000,00 грн. та квитанції № N120Z5457M від 16 липня 2021 року на суму 3000,00 грн., позивач ОСОБА_1 сплатив адвокату Твердрхліб М.В., гонорар згідно Договору про надання професійної правничої допомоги № 22 від 29 червня 2021 року, без ПДВ за рахунком-фактурою № 16.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати є обґрунтованими та належним чином підтвердженими, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6700,00 грн. понесених витрат на надання професійної правничої допомоги.
Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в загальному розмірі 1362, 00 грн..
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 627 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 5, 13, 81, 133, 137, 141, 223, 258-259, 268, 272-273, 280-285, 354-353 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N296/5, суд -
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4775 вчинений 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в загальному розмірі 149163 (сто сорок дев`ять тисяч сто шістдесят три) грн. 32 коп..
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 6700 (шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. понесених витрат за договором № 22 від 29 червня 2021 про надання професійної правничої допомоги.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, визначених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», , адреса місця знаходження: площа Солом`янська, буд. 2, м. Київ, 03035.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, адреса місця роботи: «Карат» промисловий майданчик, 5-А, оф. 511, м. Вишгород, Київська область.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, адреса місця роботи: АДРЕСА_2.

Суддя Осаулова Н.А.

Рішення виготовлено 20.01.2022 р.