Справа № 196/707/19
№ провадження 2/196/16/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.,

секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача

ОСОБА_2 : ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Китайгородської сільської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Китайгородської сільської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 09 квітня 2019 року повторно), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої входить:

- земельна ділянка площею 2,450 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0121, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №171697 від 25.08.2005 року.

За життя, 20.11.2007 року, ОСОБА_6 склала заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла йому.

Він з померлою ОСОБА_6 перебував у добрих стосунках, допомагав останній, зокрема і в оброблянні вказаної земельної ділянки, огороду.

Звернувшись 17 квітня 2019 року до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини.

Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини стало те, що він не знав про наявність заповіту на його ім`я та вважав, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли її родичі.

Про існування заповіту на його ім`я він дізнався лише в квітні 2019 року, а тому не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважну причину, пов`язану з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, оскільки із спадкодавцем він не проживав, про складання заповіту на його ім`я спадкодавцем та посадовою особою органу місцевого самоврядування не повідомлявся. Про наявність заповіту дізнався від посадових осіб Китайгородської сільської ради в квітні 2019 року, які його повідомили про необхідність звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 за заповітом чи відмовитися від спадкування за заповітом. На даний час заповіт не змінений та не скасований і він є єдиним спадкодавцем майна після померлої ОСОБА_6 за заповітом.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1217, 1222, 1223, 1270, 1272 ЦК України, прохає суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Тараненко П.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача Китайгородської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Скопіч А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, прохав у їх задоволенні відмовити, оскільки строк, який пропустив позивач для прийняття спадщини, є досить тривалим, а також останнім жодними доказами не доведено об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини, а отже не доведено, що пропуск вказаного строку відбувся з поважних причин. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи і відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України має обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи проведення розгляду справи у її відсутність, а також будь-яких інших клопотань до суду не надіслала.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача Піскун П.І., перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 09 квітня 2019 року повторно).

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої входить:

- земельна ділянка площею 2,450 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:002:0121, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №171697 від 25.08.2005 року (а.с.13).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 квітня 2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 11).

Відповідно до заповіту від 20.11.2007 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого у реєстрі за № 87, ОСОБА_6 належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №171697 від 25.08.2005 земельну ділянку заповіла ОСОБА_4 , позивачу в даній справі (а.с. 12).

Як слідує з матеріалів спадкової справи згідно довідки виданої виконавчим комітетом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №342 від 03.04.2019 року ОСОБА_6 була зареєстрована та постійно проживала по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 одна та окремо мешкають дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №813 від 27.11.2019, ОСОБА_6 була зареєстрована з 10.04.1979 року і на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 (згідно погосподарської книги №5 за 2010 рік) і на день смерті проживала зі своїм сином ОСОБА_6 , 1956 р.н., за адресою: АДРЕСА_2 , без реєстрації (а.с.130).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06.09.2017 року у справі N 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12.09.2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10.01.2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19).

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам на підтвердження позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судом встановлено, що ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав, в родинних відносинах не перебував, не є спадкоємцем за законом, про наявність заповіту, складеного на його користь, був необізнаний, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що найшло своє підтвердження в судовому засіданні, та відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку.

Таким чином, суд, дотримуючись принципів законності, розумності та справедливості, вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу тримісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Щодо вимог представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Скопіч А.В. про стягнення з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 витрат понесених останнім на надання правової допомоги адвокатом в сумі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною відповідача надано договір про надання правничої допомоги адвоката від 12 грудня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Скопіч А.В., Акт прийому-передачі наданих послуг від 07.11.2021, згідно якого вартість за правові послуги становить 10 000 грн., а також квитанцію до прибуткового касового ордера №6 від 08.12.2021, згідно якої ОСОБА_2 сплатив за договором про надання правничої допомоги адвокату Скопіч А.В. 10 000 грн.

Однак, оскільки, позовні вимоги позивача було задоволено повністю, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимоги відповідача щодо стягнення на його користь з позивача витрат на правову допомогу.

Крім цього, при вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача не стягувати судовий збір з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Китайгородської сільської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю села Рудька Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , терміном три місяці, з дня вступу даного рішення в законну силу.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 03.02.2022 року.

Суддя: А.І. Руснак