Єдиний унікальний номер 235/5042/17
Номер провадження 22-ц/804/438/22
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року

м. Бахмут

справа № 235/5042/17

провадження № 22-ц/804/438/22

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гладух О.О.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 235/5042/21 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року (суддя Філь О.Є.), ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 11 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на те, що 19.02.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/paqes/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року мав заборгованість 45 028,32 грн, яка складається з: 1 847,09 грн - заборгованість за кредитом, 36 660,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 900,00 - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 120,40 грн - штраф (процентна складова).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2007 року в розмірі 45 028,32 грн та повернення сплачених судових витрат по сплаті судового збору 1 600,00 грн.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення, суд першої інстанції постановив ухвалу, якою скасував заочне рішення від 17 жовтня 2017 року та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено. В порядку повороту виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року у справі № 235/5042/17 стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 048,33 грн та повернення судового збору в розмірі 454,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що, оскільки розмір заборгованості, який би підлягав стягненню з відповідача, становить 3 812,39 грн, тобто сума, що є меншою за стягнуту та перераховану на користь банку на підставі скасованого заочного рішення суду першої інстанції від 17 жовтня 2017 року, то різниця між вже перерахованою сумою та розміром заборгованості за кредитом 10 048,33 грн підлягає поверненню ОСОБА_1 за процедурою повороту виконання рішення суду відповідно до вимог частини 2 статті 444 ЦПК України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушенням норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та відмовити відповідачу в задоволенні заяви про поворот виконання рішення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, дійшовши висновку, що задоволенню підлягали б позовні вимоги на загальну суму 3 812,39 грн, неправильно вирішив справу та прийняв рішення про відмову в позові і повинен був ухвалити рішення про часткове задоволення позову. Крім того, відповідач не надав до суду належних доказів, які підтверджують те, що суму стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку. В наданих відповідачем довідках, які видані Відділом освіти Мирноградської міської ради за місцем роботи відповідача міститься інформація, яка надавалася до відділу ДВС щодо проведених відрахувань з заробітної плати ОСОБА_1 . Проте, дані документи, на думку скаржника, не можуть вважатися належними та достовірними доказами, що кошти, які відраховувалися з заробітної плати відповідача, були перераховані з депозитного рахунку відділу Державної виконавчої служби на рахунок стягувача. В матеріалах справи відсутня довідка відділу ДВС щодо розподілення коштів при примусовому виконанні рішення та розміру кошти перерахованих на рахунок стягувача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення.

В відзиві зазначено, що доказів, наданих до суду, для підтвердження перерахування коштів стягувачу, достатньо для встановлення фактичних обставин такого перерахування. Виконавець не виносив постанови щодо перерахування коштів, що підлягають перерахуванню стягувачеві, саме на депозитний рахунок. Натомість, виконавець розпорядився здійснювати перерахування заборгованості безпосередньо на рахунок стягувача, що й виконувалось бухгалтерією підприємства.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить заява від 01 лютого 2022 року, в якій він просить справу розглянути за його відсутності.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19.02.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 3 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/paqes/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивачем наданий розрахунок суми заборгованості станом на 31.08.2017 року має заборгованість 45 028,32 грн, яка складається з: 1 847,09 грн - заборгованість за кредитом, 36 660,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 120,40 грн - штраф (процентна складова).

На виконання заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2017 року, яке в подальшому було скасовано ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 45 028,32 грн та судового збору 1 600 грн, а всього на суму 46 628,32 грн.

На підставі виконавчого листа з заробітної плати відповідача на користь позивача було стягнуто та перераховано суму в розмірі 13 860,72 грн, що підтверджується довідками № 01-47/10 від 04.02.2021 року, № 01-47/39 від 08.04.2021 року, № 01-47/52 від 10.06.2021 року, № 01-47/87 від 30.08.2021 року01-38/106 від 01.11.2021 року, які видані за місцем роботи відповідача Відділом освіти Мирноградської міської ради.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судове рішення мотивоване тим, що, оскільки розмір заборгованості, який би підлягав стягненню з відповідача, становить 3 812,39 грн, тобто сума, що є меншою за стягнуту та перераховану на користь банку на підставі скасованого заочного рішення суду першої інстанції від 17 жовтня 2017 року, то різниця між вже перерахованою сумою та розміром заборгованості за кредитом 10 048,33 грн підлягає поверненню ОСОБА_1 за процедурою повороту виконання рішення суду відповідно до вимог частини 2 статті 444 ЦПК України.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 2, 5, 6, 9, 10 статті 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Отже, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суд повинен задовольнити відповідну заяву та повернути відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених статтею 445 ЦПК України, яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Встановлено, що за скасованим заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року з ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти в розмірі 13 860,72 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заборгованості, який би підлягав стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 812,39 грн, з яких: 1 847,09 грн - заборгованість за кредитом, 1 965,30 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В анкеті-заяві позичальника від 19 лютого 2007 року встановлена базова процентна ставка 3,0% на місяць, що загалом на рік становить 36%.

Колегія суддів вважає неправомірними дії позивача щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з наведеним в оскаржуваному рішенні розрахунком, виходячи з узгодженої сторонами договору процентної ставки 36% річних, та розміром заборгованості за процентами, який становить 1 965,30 грн.

Вищезазначена сума є меншою за суму, що була стягнута з відповідача за скасованим рішенням, а тому колегія суддів доходить висновку, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції була відсутня заборгованість у відповідача перед позивачем. Як наслідок, відсутні і правові підстави для стягнення 3 812,39 грн з ОСОБА_1 на користь АБ КБ «ПриватБанк».

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони цілком відповідають встановленим обставинам і ґрунтуються на нормах процесуального закону.

При цьому, безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не надав до суду належних доказів, які підтверджують те, що суму, стягнуту за раніше ухваленим рішенням, списано установою банку.

Так, з наданих відповідачем до суду першої інстанції доказів встановлено, що відрахування із доходів боржника здійснювалось безпосередньо на рахунок стягувача, що повністю відповідає вимогам постанови заступника начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.02.2020 року. Зокрема, в пункті 2 даної постанови виконавець зобов`язав Відділ освіти Мирноградської міської ради здійснювати відрахування з заробітної плати відповідача на користь стягувача за реквізитами згідно додатку в розмірі 20% після вирахування із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до погашення заборгованості.

На підставі виконавчого листа з заробітної плати відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» було перераховано 13 860,72 грн, що підтверджується наданими відповідачем довідками № 01-47/10 від 04.02.2021 року, № 01-47/39 від 08.04.2021 року, № 01-47/52 від 10.06.2021 року, № 01-47/87 від 30.08.2021 року01-38/106 від 01.11.2021 року, які видані за місцем роботи відповідача Відділом освіти Мирноградської міської ради.

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 02 лютого 2022 року.

Головуючий О.О. Тимченко