Єдиний унікальний номер 241/704/21
Номер провадження 22-ц/804/64/22
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2022 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря Вороніної М.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 20 серпня 2021 року у складі суду ОСОБА_2 , у цивільній справі про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

29 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його тіткою. Після смерті ОСОБА_3 , підтвердженої свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 10.11.2020 року, відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії у сумі 149518 грн. 25 коп.

На вказану суму позивач, як спадкоємець, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.11.2020 року, яке видане приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області.

На підставі вказаного свідоцтва Відповідач перерахував позивачу лише 123985,54 грн. Решту суми 25559,71 грн. не виплатив. Позивач звернувся до відповідача у встановленому порядку із заявою про виплату суми 25559,71 грн., на що отримав відмову з посиланням на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідач взяв до виплати період з 01.11.2017 року по 30.09.2019 року, тобто за три роки з дня звернення.

Тобто відповідач фактично проігнорував період з 01.09.2016 року по 01.11.2017 року щодо заборгованості у виплаті пенсії померлому, керуючись ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не маючи іншої можливості захистити свої права, позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом, та просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за заповітом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25559,71 грн. та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 20 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії у розмірі 25 559грн. 71 коп., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку перерахувати на ПАТ «Укрпошта», розташованого за адресою: пр.-т. Миру, буд. 93, смт. Мангуш, Донецька область, 87400.

Вирішено питання щодо судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю.

Аналіз наведених норм матеріального права дало можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з рішенням, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на обліку в Мангушському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком.

Листом Мангушського ОУ ПФУ Донецької області від 10.02.2020 року №432/04 на запит приватного нотаріуса Мангушського районного нотаріального округу Донецької області було повідомлено про розмір недоотриманої пенсії в сумі 149518,25грн.

ОСОБА_1 , 10.03.2021 року було виплачено спадщину у розмірі 123 958,54грн. за період з 15.11.2017 року по місяць смерті.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та позивач ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, підтвердженням чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно свідоцтва про смерть від 10.11.2020 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка, про що Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складений актовий запис № 10.(а.с.8).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.11.2020 року, виданим приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичековим С.Ф., спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії з нарахованими відсотками та будь-якими іншими виплатами в розмірі 149518,25 грн. (сто сорок дев`ять тис. п`ятсот вісімнадцять грн. 25 коп.), яка належить спадкодавцеві ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається із відзиву відповідача, ОСОБА_1 10.03.2021 року було виплачено спадщину у розмірі 123958 грн.54 коп. за період з 15.11.2017р. по місяць смерті (а.с. 31-32), дана обставина не заперечується і позивачем.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахував вище вказані норми матеріального права, встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх отримання на момент своєї смерті.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2020 року не оспорено та є чинним, а тому відмова відповідача у виплаті всієї суми недоотриманої пенсії спадкодавця, яка зазначена у вказаному свідоцтві є безпідставною.

Суд обґрунтовано виходив із того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач згідно заповіту успадкував належне спадкоємцю все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на позиції Верховного Суду висловлені в постановах від 20 лютого 2020 року у справі № 428/5418/18 та від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19.

Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2022 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 20 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

М.Ю Лопатіна