Рішення

Іменем України

28 січня 2022 року місто Чернігів

Справа №751/5001/21

Провадження №2/751/235/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я., Коробович А.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіон Олександрович

представник позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіон Олександрович, про визнання недійсним договору купівлі - продажу,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.01.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіоном Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №4 (а.с.1-5).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності. Зазначила, що давно спілкується з ОСОБА_2 , остання допомагала їй, була близькою людиною. Одного разу вона просила скласти заповіт на ім`я її доньки на спірну квартиру, а тому 05.01.2021 вони поїхали до приватного нотаріуса Тарасенка Р.О. По дорозі до нотаріуса ОСОБА_2 сказала, що на дитину скласти заповіт не можна і вона погодилась скласти заповіт на її ім`я. В цей день погано себе почувала, забула окуляри, і, як наслідок, поставила підпис в документі, зміст якого не читала, усно зі змістом її ніхто не ознайомлював. У березні 2021 року в центрі адміністративних послуг дізналась, що вказана квартира належить на праві власності відповідачу. Вказала, що є особою похилого віку, має численні захворювання, не обізнана в законодавстві, повністю довірилась відповідачу, яка ввела її в оману щодо змісту і наслідків правочину. Зазначила, що помилилася щодо правової природи правочину, прав та обов`язків сторін, оскільки вважала цей правочин заповітом, відповідно до змісту якого право розпорядження нерухомим майном перейшло б до відповідача лише після її смерті. За указаних обставин, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 29.07.2021 відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.58-65). Зазначає, що твердження позивачки є безпідставними, оскільки вона ще у 2019 році склала заповіт на її ім`я, а тому чудово розуміла, що укладає договір купівлі-продажу квартири, а не заповіт. Посилання позивачки на погане почуття в день укладення договору та поганий зір, не підтверджуються належними доказами. Вказує, що дійсно перебувала у гарних відносинах з позивачем, на даний час вважає її своєю сім`єю і в жодному разі не намагалась продати чи будь-яким способом відчужити квартиру, в якій вона мешкає. Бажаючи фінансово допомогти позивачу, вона домовилась з останньою викупити її квартиру по ціні нижче від ринкової. Вони домовились, що ОСОБА_1 буде продовжувати проживати в квартирі. Факт отримання коштів позивачкою підтверджується пунктом 2.1 договору купівлі-продажу квартири. Оспорюваний договір купівлі-продажу квартири укладений та підписаний позивачкою в присутності нотаріуса, який встановив особу продавця та покупця, перевірив їх дієздатність та правовстановлюючі документи на відчужувану квартиру. Сторонам було роз`яснено зміст відповідних норм ЦК України.Договір купівлі-продажу підписаний позивачкою особисто. Вважає, що ОСОБА_1 не довела наявність обставин, які б вказували на те, що вона уклала спірний договір під впливом помилки, маючи на меті підписання заповіту, оскільки такий заповіт вже був укладений в 2019 році. Додатково повідомила, що поданий позов ОСОБА_1 є наслідком дійОСОБА_7, який проживає з позивачкою, налаштовує останню проти неї.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у ньому.Позивач додатково повідомила, що напередодні укладання спірного правочину ОСОБА_2 повідомила їй, що змінилось законодавство, у зв`язку з чим потрібно наново скласти заповіт, тому вона їхала до нотаріуса з впевненістю, що буде укладати новий заповіт.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Відповідач доповнила, що позивачка і на даний час проживає у спірній квартирі. Позивачка надавала кошти і вона здійснювала оплату за комунальні послуги. Однак з березня 2021 оплату за комунальні послуги не проводить.

Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи без участі третьої особи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2005 №2-2429 та свідоцтва про право власності на житло від 20.05.1994 № НОМЕР_1 , виданого виконкомом Новозаводської ради народних депутатів, належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.70-71).

06.05.2019 ОСОБА_1 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Шатуновою С.М., зареєстровано за №2-439, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.66). Даний договір зареєстрований в спадковому реєстрі (а.с.67).

У подальшому 05 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О., зареєстрований в реєстрі за №4, за умовами якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняла цю квартиру, за яку сплатила 279 800,00 грн до підписання договору (а.с.7-8).

При цьому перед укладенням даного договору ОСОБА_5 , чоловік ОСОБА_2 , надав згоду на укладення договору купівлі-продажу спірної квартири (а.с.72).

За пошук відомостей в Державному реєстрі речових прав та за видачу витягу з нього ОСОБА_6 , 05.01.2021 ОСОБА_1 сплатила 160,00 грн та 60,00 грн відповідно (а.с.74).

Також ОСОБА_2 05.01.2021 сплатила пенсійний збір з придбання нерухомого майна в розмірі 2 798,00 грн та 60,00 грн за видачу витягу з Державного реєстру речових права (а.с.74зв).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , право власності зареєстровано 05.01.2021 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. на підставі договору купівлі-продажу №4 (а.с.10-11, 29-30).

Відповідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №6439 від 14.06.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

На підставі заяви ОСОБА_1 за фактом підробки документів, 09.03.2021 відкрито кримінальне провадження №0000730 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, станом на 07.07.2021 досудове розслідування триває (а.с.20,100).

На підтвердження поганого зору позивачем надано копію медичного дослідження очей від 16.06.2021 (а.с.12,18), копію довідки лікаря від 22.04.2021 року (а.с.19) та копію консультаційного висновку від 03.12.2021 (а.с.124), а також виписку із медичної карти ОСОБА_1 щодо стану її здоров`я від 02.12.2021 (а.с.125).

Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.49).

Згідно листа ТОВ «Новолад» від 09.09.2021 ОСОБА_2 з приводу надання їй будь-яких послуг з приводу реалізації майна, що належить їй на праві власності, не зверталась та жоден договір про надання послуг не укладала (а.с.81).

Згідно інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20.09.2021, у грудні 2020 - січні 2021 року довідки про зареєстрованих осіб по АДРЕСА_2 не видавались, довідка про зареєстрованих осіб у вказаній квартирі видана 14.06.2021 ОСОБА_1 (а.с.98).

Однак з матеріалів нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. вбачається, що 05.01.2021 видана довідка за №104 про зареєстрованих осіб станом на 04.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.71зв, 99зв).

Із дослідженого у судовому засіданні аудіозапису зафіксовано розмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сусідки та ОСОБА_7 щодо укладання спірного договору купівлі-продажу квартири (а.с.102).

Оплату житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: АДРЕСА_2 , до лютого 2021 року здійснювала ОСОБА_2 за кошти ОСОБА_1 (а.с.151-154), що не заперечується відповідачем та підтверджується копіями квитанцій.

Відповідно до копій квитанцій оплату комунальних послуг з березня 2021 за спірну квартиру здійснює через ОСОБА_8 позивач (а.с.155-161).

Допитана у судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_1 , показала, що в 2019 році вона склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 , але та нещодавно сказала, що той заповіт непридатний, потрібно складати новий. Спочатку хотіла скласти заповіт на ОСОБА_1 , доньку відповідачки. У день укладення правочину почувала себе погано, мала високий тиск, не хотіла нікуди їхати. Однак ОСОБА_2 приїхала до неї, викликала таксі і вони поїхали до нотаріуса. При цьому відповідач сказала, що на її дитину не можна складати заповіт, краще скласти на її ім`я. Зазначила, що коли вони були у нотаріуса, ОСОБА_2 постійно про щось з ним шепотіла. Вона ж казала, що складатиме тільки заповіт, про який раніше домовилась з ОСОБА_2 . Однак відповідач ввела її в оману, в результаті чого уклали договір купівлі-продажу квартири. При цьому напередодні укладення договору для отримання документів нікуди не ходила, жодних документів не брала. Повідомила, що 05.01.2021 у нотаріуса була лише вона та відповідачка, чоловік ОСОБА_2 був у коридорі. Нотаріус для ознайомлення ніякого документу не давав, сказав лише поставити підпис. Документ не читала, оскільки має поганий зір. Гроші за квартиру від ОСОБА_2 не отримувала. Намір відчужувати квартиру не мала, оскільки це її єдине житло. Витрати за комунальні послуги оплачує вона сама. Пояснила, що з ОСОБА_2 мала гарні стосунки, знала її з дитинства. Однак після укладення договору купівлі-продажу відносини погіршились, перестала спілкуватися.

У судовому засіданні допитана як свідок відповідач ОСОБА_2 показала, що наприкінці грудня 2020 року приходила до позивачки та запропонувала укласти договір купівлі-продажу, за який вона отримає гроші. ОСОБА_1 спочатку хотіла укласти договір дарування. Також позивачка хотіла, щоб її співмешканець ОСОБА_7 не знав про намір відчужити квартиру. Він телефонував їй та погрожував, забороняв проходила до них. Зазначила, що заздалегідь домовилась з нотаріусом про час укладання договору, він сказав принести документи на квартиру, технічний паспорт. Напередодні сфотографувала документи і принесла йому. Потім бабуся сама дала їй документи, які передала нотаріусу. Хто брав довідку про зареєстрованих осіб не знає, доручень від бабусі не було. Пояснила, що 05.01.2021 до нотаріуса вони приїхали разом з чоловіком та донькою, які чекали в коридорі. ОСОБА_1 про погане самопочуття не казала, відчувала себе добре. В кабінеті нотаріуса останній дав бабусі договір для ознайомлення, спитав чи знає вона, що підписує. Також він пояснив наслідки договору. Позивач прочитала та підтвердила договір. Бабуся постійно говорила, що хоче, щоб ця квартира залишилась їм як пам`ять про неї. Платежі у нотаріуса за укладення договору сплатила вона. Після укладення правочину, вони віддали пакет з грошима позивачці і вона поїхала додому. При цьому вони домовились, що ОСОБА_1 буде продовжувати проживати в квартирі, а вона буде сплачувати за комунальні послуги. Повідомила, що на даний час не спілкується з позивачкою через її співмешканця ОСОБА_7 , який постійно погрожував, не давав спілкуватися з бабусею. Зазначила, що з березня 2021 року за комунальні послуги спірної квартири не сплачує, була домовленість, що сплачувати буде позивачка поки проживає в квартирі за кошти, отримані від договору купівлі-продажу. Зазначений договір укладався з метою допомогти бабусі грошима.

Свідок ОСОБА_5 , чоловік відповідачки, у судовому засідання показав, що ходив разом з дружиною, дочкою та бабусею до нотаріуса, де оформили договір купівлі-продажу квартири. При цьому ОСОБА_1 була в нормальному стані. Раніше на ім`я ОСОБА_2 був складений заповіт, однак вирішили з дружиною купити квартиру. Спочатку був проти цього, але згодом дав згоду дружині на купівлю квартири приблизно за 270 000 грн. Ініціатором укладення договору була дружина, бабуся ОСОБА_1 погодилась. Зазначив, що у нотаріуса підписав згоду. Під час розмови нотаріуса з ОСОБА_1 був у коридорі з дочкою, розмову їх не чув. За оформлення договору кошти сплатила ОСОБА_2 у розмірі близько 20 000 грн. Після укладення договору, вийшли на вулицю де дружина віддала позивачці гроші. Точної суми не пам`ятає, більше 200 000 грн. Гроші ніхто не перераховував, бачив лише передачу коштів. Після того пішли по домівках. Повідомив, що у ОСОБА_5 з ОСОБА_1 були гарні відносини, ходили до бабусі на свята. Квартиру купували для їхньої доньки, виганяти ОСОБА_1 не збирались. Хотіли мирно врегулювати конфлікт, переоформивши квартиру назад.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є однокласницею ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_1 говорила їй, що складе заповіт на ім`я ОСОБА_2 , якщо остання буде за нею доглядати. В день укладення договору ОСОБА_1 погано себе почувала, але прийшла онука та сказала, щоб ОСОБА_1 поїхала з нею переписати заповіт, оскільки відбулись зміни в законодавстві. Вже в березні місяці позивачка повідомила їй, що її обдурили, вона підписувала заповіт, а вийшов договір купівлі-продажу. При цьому документ, який підписувала, не читала, оскільки має поганий зір, а окуляри забула вдома, гроші за квартиру не отримувала.

Свідок ОСОБА_10 , подруга ОСОБА_1 , у судовому засідання показала, що якось ОСОБА_1 радилась з нею щодо складання заповіту на ім`я ОСОБА_2 , про договір купівлі-продажу мови не було. Про заповіт складений раніше, не знала. Одного дня позивачка по телефону сказала їй, що хвора та щоб та до неї не йшла, лежала з гіпертонічним кризом. Однак на наступний день вона дізналась, що 05 січня 2021 ОСОБА_1 з відповідачкою їздили на таксі до нотаріуса та склали заповіт. Зазначила, що у ОСОБА_1 поганий зір, робили операцію. Вона розповідала, що підписала все зі слів, була впевнена, що підписує заповіт, на руки документ та грошей не отримувала. Разом з тим, якось позивач пішла брати довідку, там їй сказали, що її квартира продана. Пояснила, що у сім`ї відповідачки з ОСОБА_1 були нормальні стосунки, приходили на свята, допомагали. Однак після цих подій стосунки погіршились, чула сварки між ними.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який проживає разом з ОСОБА_1 з січня 2021 року, пояснив, що у Новому році ОСОБА_2 сказала ОСОБА_1 про недійсність старого заповіту та необхідність скласти новий. Він сказав, що такого не може бути. 05 січня 2021 року відповідачка повезла ОСОБА_1 складати новий заповіт, про що він дізнався наступного дня. При цьому хотіли спочатку скласти заповіт на доньку ОСОБА_2 , однак остання сказала, що на дитину не можна складати. Про договір купівлі-продажу ОСОБА_1 нічого не казала. У березні місяці з`ясувалось, що був укладений договір купівлі-продажу. Коштів ОСОБА_1 не отримувала. За комунальні послуги сплачує його син за кошти ОСОБА_1 , однак раніше сплачувала відповідачка за кошти позивача.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Згідно зі статями 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи зі змісту статей 203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставними є доводи відповідача та її представника, що ОСОБА_1 на момент укладення спірного договору купівлі-продажу розуміла правову природу вчинюваного правочину та наслідки його укладення, враховуючи роз`яснення нотаріусом сторонам змісту вказаного правочину, оскільки наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору купівлі-продажу замість заповіту, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору купівлі-продажу та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу продавцем покупцю та продовження позивачем проживати у квартирі після укладення спірного правочину.

Так, позивач є особою похилого віку, 1949 року народження, за станом здоров`я потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. Спірна квартира, яка передана у власність відповідача, є єдиним житлом позивача. У даній квартирі позивач продовжує проживати після укладення договору купівлі-продажу до теперішнього часу, здійснює оплату комунальних послуг, що не заперечується відповідачем та підтверджується показами свідків.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем у 2019 році складено заповіт на відповідача. Метою укладання спірного договору, відповідно до пояснень відповідача, є допомога позивачу в оплаті комунальних послуг за дану квартиру.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо передачі коштів позивачу за договором купівлі-продажу, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами. Згідно п. 2.1 спірного договору, ОСОБА_2 передала кошти до підписання договору, тоді як вона та її чоловік в судовому засіданні показали, що передали кошти позивачу після підписання договору, при цьому зазначили, що кошти не перераховували.

Отже, позивач, будучи особою похилого віку, за станом здоров`я потребувала стороннього догляду, тому, укладаючи спірний договір, помилилася щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між сторонами, волевиявлення позивача на укладення договору купівлі-продажу власної квартири не було вільним і не відповідало її волевиявленню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 за подачу заяви про забезпечення позову (а.с.24), а також за подачу позову в сумі 2 798,00 грн (а.с.25). Отже переплата судового збору за подачу позову склала 1 890,00 грн.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн за подачу позову та 454,00 грн за подачу заяви про забезпечення позову, що загалом становить 1 362,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 203, 215, 229, 626, 655 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіон Олександрович, про визнання недійсним договору купівлі - продажу- задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.01.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Родіоном Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн 00 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02.02.2022.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіон Олександрович (місцезнаходження: просп. Миру, буд.32, м. Чернігів, 14000)

Суддя Н. В. Маслюк