Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/674/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Собчук М.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_6 . Померлому на праві власності належало нерухоме майно. Більша частина якого знаходиться в смт. Чаплинка Херсонської області, а саме Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , та житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю інших спадкоємців за законом, які також мають право спадкувати майно, що залишилося після смерті останнього та в силу ст. 1268 ч.3 ЦК України спадщину прийняли, оскільки на момент смерті спадкодавця були зареєстровані з ним за однією адресою.

Просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що залишилася після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат Сальник Н.А. в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, подавши заяву про визнання вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання також не з`явилися. Згідно заяв, поданих до суду, які нотаріально посвідчені органами нотаріату за місцем їх проживання в Російській Федерації, останні не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вказували про небажання приймати спадщину, що залишилася після смерті їхнього батька ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв`язку з викладеним, враховуючи визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Удобне Бєлгород-Дністровського району Одеської області, що вбачається з паспорту громадянина України НОМЕР_1 від 05.09.2000 року.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 від 19.01.1974 року, 19 січня 1974 року позивач зареєструвала шлюбу з ОСОБА_6 та отримала прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 16.06.2020 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №129.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом НОА 026786, виданого державним нотаріусом Каланчацької ДНК, яке зареєстровано в реєстрі за №1436 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183437636 від 03.10.2019 року, померлому на праві спільної часткової власності на лежала Ѕ частина двокімнатної квартири, яка розташована по АДРЕСА_3 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №242471474 від 01.02.2021 року вбачається, що померлому ОСОБА_6 на праві приватної власності належав також житловий будинок АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2021 року постановою державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контор Заворотченко А.І. спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно, у зв`язку з тим, що крім неї є ще два спадкоємця за законом, які спадщину після ОСОБА_6 прийняли, так як на момент смерті були зареєстровані з померлим за однією адресою.

Відповідно до копії спадкової справи №282/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , яка витребувана судом згідно ухвали від 11.08.2021 року, 06.11.2020 року до державного нотаріуса Чаплинської ДНК надійшла заява від сина померлого ОСОБА_6 ОСОБА_4 про відмову від спадщини, що відкрилася внаслідок смерті його батька. На підставі поданої заяви, державним нотаріусом 06.11.2020 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 66710608, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №62371565 від 06.11.2020 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 від 29.04.1981 року, у померлого ОСОБА_6 та позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 від 01.07.2006 року, ОСОБА_3 , 01 липня 2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила своє прізвище на ОСОБА_9 .

Із заяви ОСОБА_10 , адресованої компетентним органам України, яка посвідчена т.в.о. нотаріуса Тверського міського нотаріального округу Тверської області Бойцовим О.Ю., вбачається, що ОСОБА_10 , яка є громадянкою Російської Федерації та проживає в м. Тверь не подавала заяву про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її батька ОСОБА_6 та в подальшому приймати спадщину не бажає.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 від 24.12.1974 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 , у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_2 .

З відомостей витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 06.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 17 жовтня 1992 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє прізвище на ОСОБА_12 . Згідно вказаного витягу, шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_11 був розірваний на підставі спільної заяви подружжя 06 серпня 2013 року.

У свою чергу з копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_7 від 11.04.2014 року, виданого Академічним відділом РАЦСУ РАЦСу Москви, ОСОБА_11 11 квітня 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 та змінила своє прізвище на ОСОБА_14 .

Із заяви ОСОБА_15 , адресованої компетентним органам України, яка посвідчена нотаріусом міста Москва Російської Федерації Гличиянць К.В., вбачається, що ОСОБА_15 , яка є громадянкою України та на підставі посвідки на проживання № НОМЕР_8 зареєстрована та проживає в м. Балашиха Московської області не подавала заяву про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її батька ОСОБА_6 та в подальшому приймати спадщину не бажає.

За довідкою Чаплинської селищної ради №365 від 03.02.2021 року ОСОБА_1 , 1955 року народження зареєстрована по АДРЕСА_2 та проживає одна.

З надано Акту №12 перевірки факту проживання в житловому приміщенні від 27.01.2021 року вбачається, що в ході перевірки комісією селищної ради смт. Чаплинка встановлено, що ОСОБА_2 , 1974 року народження та ОСОБА_3 , 1981 року народження зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 , однак з 2001 та 2008 років відповідно, там не проживають.

Оскільки їх реєстрація у будинку по АДРЕСА_2 перешкоджає позивачу оформити спадщину, що свідчить про невизнання за нею вказаного права, то остання звернулася до суду з даним позовом та її право підлягає судовому захисту, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, постановою державного нотаріуса Чаплинської ДНК від 22.02.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що є інші спадкоємці першої черги за законом дочки спадкодавця, які фактично спадщину прийняли.

Вирішуючи питання з приводу та в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так з довідки Чаплинської селищної ради №365 від 03.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1955 року народження зареєстрована по АДРЕСА_2 та проживає одна.

У свою чергу, судом в ході розгляду справи встановлено, що померлий ОСОБА_6 на день смерті проживав АДРЕСА_2 . Крім позивача та померлого у вказаному будинку зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 .

Як зазначено вище, з Акту перевірки факту проживання в житловому приміщенні №12 від 27.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_16 , 1974 року народження зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 , однак з 2001 року в ньому не проживає. У свою чергу ОСОБА_17 у вказаному будинку з 29008 року не проживає.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкоємець за законом ОСОБА_4 , який на момент смерті спадкоємця проживав разом з ним, у встановлений законом строк подав заяву про відмову від спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6 .

За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст. 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

На час відкриття спадщини після смерті спадкодавця житловий будинок по АДРЕСА_2 не був постійним місцем проживання відповідачів ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , хоча вони були зареєстровані у ньому. Вказані обставини також підтверджуються наданими відповідачами заявами, з яких вбачається що місцем їх проживання є територія Російської Федерації, а з документів що посвідчують їх особу, вбачається, що останні набули громадянства Російської Федерації, маючи там постійне місце проживання.

Вказані вище обставини у сукупності з наданою позивачем довідкою Чаплинської селищної ради від 03.02.2021 року та Актом №12 від 27.01.2021 року свідчать що ОСОБА_18 , ОСОБА_19 більше 10 років не проживають за місцем своєї реєстрації на території України, постійно проживають на території Російської Федерації та після смерті батька ОСОБА_6 у визначений законом строк не звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Вказані обставини доведені позивачем належними та допустимими доказами, зокрема довідкою Чаплинської селищної ради та актом перевірки фактичного проживання, що досліджені судом в ході судового розгляду справи.

Державна реєстрація відповідачів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом їх постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою реєстрації, оскільки спростовується вище зазначеними доказами.

Частина 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 р. у справі № 569/15147/17, від 28 квітня 2021 р. у справі №204/2707/19 та від 19.05.2021 року №937/10434/19.

Тобто в даному випадку сам факт реєстрації ОСОБА_18 , ОСОБА_19 за місцем проживання померлого не свідчить про автоматичне прийняття ними спадщини та потребує звернення до нотаріальної контори у загальному порядку, встановленому ЦК України.

За наведених обставин, оскільки інший спадкоємець за законом, який на час смерті ОСОБА_6 проживав разом з ним, у встановлений законом строк подав заяву про відмову від спадщини, а ОСОБА_1 є спадкоємцем, який відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняв, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, її право підлягає захисту, шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_6 .

У судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка, яка спадщину прийняла відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак отримати свідоцтво не змогла з поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 1 ст. 1261 ЦК України, вказує, що до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя набув право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Згідно ст.. 1261 ЦК України, позивач має право спадкування, як спадкоємець першої черги за законом, який в силу ст. 1268 ч.3 ЦК України спадщину прийняв. Інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину, або в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України є такими що її прийняли немає. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 , має намір успадкувати нерухоме майно, що ввійшло до складу спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, через наявність інших спадкоємців, хоча останні спадщину не прийняли.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков