ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1909/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" січня 2022 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Сирбул О.Ф.,
за участю секретаря: Вербицького В.В.
представника позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі законного представника ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації місця проживання у квартирі,
У грудні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою, за адресою: АДРЕСА_1 та усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири. 24.12.2011 її син, він також є співвласником квартири - ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_8 (змінила прізвище на ОСОБА_9 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у подружжя народилась донька - ОСОБА_4 , яка після народження була зареєстрована за адресою батька у квартирі АДРЕСА_2 . Сімейне життя не склалось і ОСОБА_5 разом з малолітньою донькою виїхала з вищевказаної квартири до іншого місця проживання. 10.11.2016 шлюб припинено. Відомо, що ОСОБА_5 повторно вийшла заміж та народила ще одну дитину, про що свідчать світлини із соціальних мереж. Протягом шести років позивачка не бачила своєї онуки та не має зв`язку з її матір`ю. Маючи у власності частку квартири, позивачка вирішила подарувати її своїм дітям. Однак таким правом скористатись не вийшло, оскільки в квартирі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4 , хоча вона вже давно проживає у іншому місці.
Ухвалою суду від 21.01.2021 позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 02.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених підстав у позові.
Законних представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 07.11.2011.
Квартира належить ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ОСОБА_10 в рівних долях.
Позивач зазначає, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач. 24.12.2011 син позивачки, який є також співвласником квартири - ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ). 25.05.2012 від шлюбу у подружжя народилась донька - ОСОБА_4 , яка після народження була зареєстрована за адресою батька у квартирі АДРЕСА_2 . Сімейне життя не склалось і ОСОБА_5 разом з малолітньою донькою виїхала з вищевказаної квартири до іншого місця проживання. 10.11.2016 шлюб припинено.
Позивач вказує, що має намір подарувати свою частку в квартирі своїм дітям. Однак таким правом скористатись не може, оскільки в квартирі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4 .
Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується актом від 05.11.2020 про не проживання особи за місцем реєстрації.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як зазначено в позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, зокрема, неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленому порядку була зареєстрована за місцем проживання батька - ОСОБА_2 , проте у зв`язку з розірванням шлюбу ОСОБА_5 в 2016 році забрала її і поїхала проживати до м. Одеси, де вони проживають і зараз.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції).
Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.
Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, а тому факт її не проживання у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування ним. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку малолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання.
Таким чином суд вважає, що законних підстав для визнання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 на даний час немає та у задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.
Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-
У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі законного представника ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації місця проживання у квартирі - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: