Дата документу 25.01.2022 Справа № 334/3289/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/3289/21 Головуючий у 1 інстанції: Бредіхін Ю.Ю.
Провадження № 22-ц/807/191/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справиза позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Позов мотивований тим, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» до 01 січня 2019 року здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: кв. АДРЕСА_1 на підставі особового рахунку, відритого на ім`я ОСОБА_1 . Проте, відповідач за використання електричної енергії щомісяця не сплачував, у зв`язку з чим, за період з 01 вересня 2016 року по 01 січня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 5711,98 грн., які позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 .

У червні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника Старюка В.А. звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 334/1621/21) цивільну справу за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення за спожиту електричну енергію у розмірі 5711,98 грн. передано до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у цій справі.

16 липня 2021 року ОСОБА_1 в особі представника Старюка В.А. подав заяву про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи. В заяві ОСОБА_1 з посиланням на те, що ухвалою Ленінського районного суду від 14 липня 2021 року було прийнято рішення про залишення позову ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення суми за спожиту електроенергію без розгляду, просив суд на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України прийняти ухвалу/рішення та стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 16417,50 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2021 року позов ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення суми залишено без розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про компенсацію понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення суми - за безпідставністю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву в повному обсязі. Апелянт вважає, що суд приймаючи рішення вжився до надмірного формалізму, належним чином не дослідив докази надані стороною відповідача, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Скаржник вважає, що ним були надані всі належні та допустимі докази на підтвердження понесених ним судових витрат під час розгляду справи в суді першої інстанції. Окрім того, ОСОБА_1 просив також про компенсацію судових витрат, понесених ним у зв`язку з поданням апеляційної скарги, на підтвердження надав до суду апеляційної інстанції: орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат на суму 5472,50 грн.; докази направлення апеляційної скарги через систему «Електронний суд».

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило, що в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Старюк В.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які наявні в матеріалах справи. Причини неявки не повідомили, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд за їх відсутності.

Представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж була присутня в судовому засідання, проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.07.2021 року позовну заяву ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення 5711,98 грн. залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.

16.07.2021 року через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про компенсацію понесених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до заяви ОСОБА_1 просив стягнути з позивача на його користь 16 417,50 грн. витрати на професійну правничу допомогу, які він очікує понести. В обґрунтування своєї заяви вказував на те, що між ним та адвокатом Старюком В.А. укладено договір про надання правничої допомоги, і згідно із актом-описом №36 від 15.07.2021 року він має сплатити адвокату 16 417,50 грн.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав на підтвердження своїх вимог доказів укладення договору про надання правничої допомоги саме із адвокатом Старюком В.А.

Проте колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

В матеріалах справи наявні копія договору про надання правової допомоги від 11 червня 2021 року, який укладений між ним та Старюком Віталієм Анатолійовичем , копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №609 (а.с.45,46,49). Вказані документи були надані стороною відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції до залишення позову без розгляду.

Згідно пункту 1 Договору, Адвокат приймає доручення на ведення цивільної справи №334/3289/21 в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 .

Окрім того, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав акт - опис №36 виконаних робіт (наданих послуг) від 15.07.2021. За змістом вказаного акту вбачається, що адвокатом Старюком В.А. надані послуги на суму 16 417,50 гривень (а.с.81). Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з апеляційним розглядом на загальну суму 5472,50 гривень (а.с.118).

Помилково заповнене поле «Клієнт» у Договорі про надання правової допомоги від 11.06.2021 року не можна вважати підставою для відмови у задоволені заяви про компенсацію понесених судових витрат ОСОБА_1 .

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Аналіз викладених вище норм права дає підстави для висновку, що відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції підійшов до розгляду занадто формально.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи обсяг понесених судових витрат, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, відсутність представника ОСОБА_1 в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви та наявність підстав для стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мережна користь ОСОБА_1 витрат, які понесені ним на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3000 гривень.

Також частковому задоволенню підлягають стягненню судові витрати у зв`язку з поданням апеляційної скарги у розмірі 3283,50 гривень,так як представник заявника участі у судовому засіданні апеляційного суду не приймав і відсутні докази понесення інших витрата на підготовку заяв ,клопотань та інших процесуальних лій..

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

Заяву ОСОБА_1 про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мережна користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мережна користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3283,50 (три тисячі двісті вісімдесят три ) гривні 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: