Номер провадження: 22-ц/813/2221/22
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Дячука Павла Миколайовича, представника ОСОБА_1 про відмову від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою Дячука Павла Миколайовича , представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0300 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі договору-дарування, укладеного 07 серпня 2008 року ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0300 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Також на підставі договору дарування, укладеного 07 серпня 2008 року ОСОБА_2 набув у власність 3/20 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що розташовані на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

04 вересня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 3/20 частки домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, подарувати земельну ділянку, на якій знаходиться передане у дар домоволодіння із надвірними спорудами, не убачалось за можливе через те, що земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, а сама земельна ділянка не внесена до Державного земельного кадастру.

Оскільки, оформити технічну, проектну та іншу документацію на земельну ділянку є неможливим, так як ОСОБА_2 не бажає здійснювати жодні дії, направлені на перехід земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , який є власником будинку, позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх майнових прав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Дячук П.М. , представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначав, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що суть спору полягає в тому, що відповідач, як минулий власник домоволодіння та діючий власник земельної ділянки не здійснює жодних дій щодо оформлення та подальшого відчуження земельної ділянки на користь позивача та чинить перешкоди для отримання кадастрового номеру та реєстрації земельної ділянки.

Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання позову, в якій ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати рішення суду, постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Під час розгляду справи до апеляційного суду від адвоката Дячука П.М., представника ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову, в якій адвокат Дячук П.М., представник ОСОБА_1 просить прийняти відмову ОСОБА_1 від позову по справі, скасувати рішення, закрити провадження у справі та повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, посилаючись на те, що між сторонами спору відбулось примирення (а.с. 135-136).

Сторони про розгляд справи призначеної на 02 лютого 2022 року були сповіщені належним чином.

Від адвоката Дячука П.М., представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутністю апелянта та його представника (а.с. 139).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (03 лютого 2022 року).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви, з закриттям провадження у справі, зв`язку з відмовою позивача від позову, з наступних підстав.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Звертаючись до суду з заявою про відмову від позову, адвокат Дячук П.М., представник ОСОБА_1 просить прийняти відмову ОСОБА_1 від позову, скасувати рішення, закрити провадження у справі та повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини 2 статті 49, частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 373 ЦПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки, відмова ОСОБА_1 від позову не суперечить закону, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для прийняття відмови від позову, процесуальними наслідками чого є визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні положення закріплені в частині четвертій статті 7 Закону України «Про судовий збір», яка встановлює підстави та порядок повернення судового збору.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 8193 грн., згідно з квитанцією від 19 січня 2021 року № 0.0..1.

Отже, ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету 4096,50 грн. (8193 грн. х 50 %) судового збору.

Враховуючи викладене, оригінал квитанції від 19 січня 2021 року № 0.0..1 повертається ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 368, 373, 374, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву адвоката Дячука Павла Миколайовича, представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - визнати нечинним.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 4096 гривень 50 копійок судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги, згідно з квитанцією від 19 січня 2021 року № 0.0..1, що внесені платником ОСОБА_1 , банк платника: ПриватБанк, отримувач: ГУК в Од.обл./Малиновськ.р-н/22030101, код отримувача: 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.).

Оригінал квитанції від 19 січня 2021 року № 0.0..1 повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03 лютого 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Є.С. Сєвєрова

______________________________________ Т.В. Цюра