Справа № 301/1996/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Куштана Б.П.

за участі секретаря - Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 02 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 09.04.2021, головуючий суддя Даруда І.А.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Білківської сільської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання двох малолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 05.12.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іршавського районного суду 21.07.2020 у справі №301/294/20.

Від цього шлюбу у сторін в один день народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що діти проживають з нею, відповідач з лютого 2020 року проживає окремо. Заочним рішенням Іршавського районного суду від 23.03.2020 у справі №301/467/20 зі ОСОБА_1 на користь позивачки стягнуто аліменти.

Посилалася на те, що усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання дітей та піклування над ними, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, а тому вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з нею. Вказувала, що проживає у власному будинку в АДРЕСА_1 , який прийняла в спадок після смерті свого батька. Будинок складається із 3-х кімнат, для проживання дітей створені належні умови.

Стверджувала, що ретельно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, піклується про дітей. Діти люблять один одного та бажають проживати разом із матір`ю.

Вказувала, що працевлаштована, спроможна забезпечити дітей всім необхідним. Крім того, матеріально утримувати дітей допомагає її мати, яка також бере активну участь у їх вихованні.

Натомість відповідач ОСОБА_1 негативно впливає на виховання дітей, маніпулює та не цікавиться ними.

Зокрема 21.09.2020 біля 10 години відповідач забрав дітей з дитячого дошкільного закладу с. Білки і станом на 22.09.2020 їх не повернув.

Посилаючись на вказані обставини, агресивну поведінку відповідача, яка негативно впливає на психічний та моральний стан дітей, його намагання усунути позивачку від участі у вихованні та спілкування зі дітьми, просила суд визначити місце проживання малолітніх дітей із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Іршавського районного суду від 02.04.2021 позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що сторони перебували під впливом емоцій, оскільки сімейне життя не склалося; не тільки ОСОБА_1 притягали до адміністративної відповідальності, зокрема відносно позивачки ОСОБА_2 , за твердженням відповідача, не завершене досудове слідство у кримінальному провадженні №0000149 про нанесення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_1 у вигляді перелому великого пальця лівої руки, що стверджується витягом з ЄРДР. Також стосовно ОСОБА_2 було складено адмінпротокол №316845 від 11.02.2020 щодо вчинення сімейної сварки, образи нецензурними словами (вчинення насильства в сім`ї). Крім того, Хустським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню №0000135 про спричинення легких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 , який у протоколі допиту від 30.12.2020 зазначав, що тілесні ушкодження йому спричинили рідні, зокрема бабуся ОСОБА_5 , яка проживає за адресою разом із позивачкою та її дітьми.

Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовляв у зупиненні провадження у даній справі до вирішення вищезазначеного кримінального провадження, визначив місце проживання дітей за адресою, де дітям спричиняють тілесні ушкодження, не очікуючи кінцевого рішення по кримінальному провадженню №0000135.

Апелянт вказує, що право позивачки не порушено, адже діти наразі проживають разом з нею. Вважає, що подання позову та винесення оскаржуваного рішення суду направлено на створення перепон у спілкуванні та зустрічах батька з дітьми.

Зазначає, що суд виніс рішення за відсутності в матеріалах справи висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дітей. Місцевий суд не постановляв ухвали про заміну Іршавської РДА на орган опіки та піклування Білківської сільської ради.

Також вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про судове засідання 02.04.2021, в судовому засіданні не був присутній, проте рішення суду не є заочним.

В жодне із судових засідань, які призначались апеляційним судом, апелянт не з`являвся.

ОСОБА_1 подавав до апеляційного суду клопотання, в якому просив розглянути подану ним апеляційну скаргу без його участі (а.с. 221, 225).

Крім того 01.11.2021 ОСОБА_1 направив поштою письмові пояснення, в яких зокрема зазначав, що у справі відсутній висновок органу опіки та піклування Білківської сільської ради щодо розв`язання спору між сторонами, апеляційний суд не може приймати як доказ висновок органу опіки та піклування Білківської сільської ради, оскільки його не було подано до суду першої інстанції і місцевим судом він не досліджувався. Просив врахувати ці пояснення при ухвалення рішення (а.с. 221-229).

Проте 23.12.2021 ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив надати йому можливість укласти угоду з адвокатом та відкласти у зв`язку з цим судове засідання, призначене на 23.12.2021.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та заявами сторін, з яких слідує, що їм відомо про дату, час і місце розгляду справи.

17.01.2022 ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив відкласти судове засідання, призначене на 20.01.2021, у зв`язку з хворобою, та долучив довідку про перебуванням на лікуванні із 14.01.2022 з діагнозом кропивниця.

В той же час, ОСОБА_1 не надав доказів укладення угоди з адвокатом, маючи достатньо часу з попереднього судового засідання, не довів наявність намірів та не реалізував своє право брати участь у розгляді справи через представника. Такі дії апелянта, спрямовані на затягування розгляду справи, мають ознаки зловживання процесуальними правами.

Колегія враховує, що позиція апелянта апеляційному суду відома, оскільки викладалась ним у відзиві на позовну заяву, у апеляційній скарзі та у поясненнях, надісланих ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду 01.11.2021.

17.01.2022 від представника Служби у справах дітей Білківської сільської ради Г.Сочки надійшла заява про розгляд справ у її відсутності. ОСОБА_2 також подала до апеляційного суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Судова колегія розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 160 СК України, передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

При цьому береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, які мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09, у справі «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі N 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі N 6-564цс17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989.

Отже, вирішуючи дану справу, апеляційний суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 05.12.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іршавського районного суду 21.07.2020 у справі №301/294/20 (а.с. 10).

Від цього шлюбу у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 12).

Діти проживають разом із матір`ю, ОСОБА_1 з лютого 2020 року проживає окремо.

Рішенням Іршавського районного суду від 15.05.2020 у справі №301/467/20 позов ОСОБА_2 задоволено частково - стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89259295).

Дане рішення залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92370949).

З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості державного виконавця Іршавського РВ ДВС по сплаті аліментів АСВП №63841431 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 станом на 01.03.2021 мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 40413,38 грн, що свідчить про неналежне виконання ним свого обов`язку по утриманню дітей (а.с. 155-157).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Білківської сільської ради Іршавського району від 22.09.2020 місце проживання дітей зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , де проживає їхня мати - ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_5 (а.с. 5).

Житловий будинок у АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.07.2018 (а.с. 29, 30).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов №77, складеного комісією Білківської сільської ради 29.09.2020, ОСОБА_2 зареєстрована і проживає у власному будинку за адресою АДРЕСА_1 . Разом із нею за цією ж адресою зареєстровані та проживають її діти: син ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати ОСОБА_5 . На час обстеження сім`ї сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації не перебували, зі слів жінки її колишній чоловік ОСОБА_1 забрав дітей і на час складання акту діти проживають разом із ним у с. Брід Іршавського району (а.с. 28).

Згідно з довідкою про доходи виданою ТОВ «Белівер», ОСОБА_2 працює продавцем продовольчих товарів у цьому товаристві, отримує стабільний дохід (а.с.25).

Відповідно до характеристики від 29.09.2020, наданою сільським головою Білківської сільської ради, ОСОБА_2 характеризується позитивно, спокійна ввічлива, вихована, користується повагою серед друзів та сусідів, скарг, заяв чи зауважень щодо неї до виконкому сільської ради не надходило (а.с. 26).

Згідно довідки завідувача Білківського дошкільного навчального закладу №2 від 29.09.2020, виданій ОСОБА_2 , її сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно відвідують указаний дошкільний заклад (а.с. 27).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 29.03.2021 за адресою АДРЕСА_1 , у будинку чисто тепло, речі розкладені акуратно, діти виглядають охайно, забезпечені одягом та повноцінним харчуванням, мати працює на постійному міцсці роботи, дітям створені умови для повноцінного відпочинку, сну і навчання, ознак неблагополуччя при обстеженні в даної сім`ї не виявлено (а.с. 161).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 від 18.12.2020 № 377, комісією виявлено, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою, тимчасово не працює, матеріально-побутові умови проживання задовільні, всі необхідні комунікації (електроенергія та водопостачання) до будинку під`єднані (а.с. 162).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї (ч.1 ст. 173-2 КУпАП), що стверджується наявними у матеріалах справи постановами Іршавського районного суду від 07.11.2018 у справі №301/2403/2018 та від 10.02.2020 у справі №301/280/2020 (а.с. 153-154).

Крім того щодо ОСОБА_1 внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань про про вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з нанесенням ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. З постанови про закриття кримінального провадження від 31.10.2018, ухвали Іршавського районного суду від 19.03.2021, витягу з ЄРДР №0000106 від 25.03.2021, виписки №10680 із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення, вбачається, що ОСОБА_2 повідомляла про те, що ОСОБА_1 в ході сварки спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому тім`яної кістки справа (а.с.148-152).

ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів притягнення ОСОБА_2 до адміністративної чи кримінальної відповідальності, сам по собі факт складення адмінпротоколу №316845 від 11.02.2020 за заявою ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 вчиняла сімейну сварку, в ході якої ображала його нецензурними словами - не є доказом притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Відповідачем не надано судових рішень (вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили) про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Відповідно до психолого-педагогічної експертизи від 16.03.2021, проведеної клінічним та дитячим психологами медичного центру ТОВ «Prevention» з метою обґрунтування забезпечення якнайкращих інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та встановлення найліпших психологічних умов проживання з одним із батьків, встановлено, що сімейна ситуація оцінюється обома батьками як конфліктна та напружена. Батько - поводиться більш тривожно, спостерігається моторне збудження, вербальна агресія. Мати - стримано, але помітна внутрішня напруженість та страх спровокувати скандал. Спільного рішення та конструктивного діалогу між батьками немає. Внаслідок конфліктної ситуації, що виникла між батьками дітей, враховуючи психологічні особливості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рекомендовано: сумісне проживання дітей з мамою у атмосфері психологічного спокою. Індивідуально-психологічні властивості батька, з урахуванням емоційно-вольової сфери, стрес від змін умов проживання не рекомендуються як умови для постійного перебування та виховання малолітніх дітей (а.с. 158-160).

Висновком органу опіки та піклування Іршавської районної державної адміністрації №02-19/1152 від 01.10.2020 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 саме із матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 24)

З урахуванням наведеного, посилання скаржника на те, що у справі був відсутній висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей - є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Іршавського районного суду від 24.02.2021, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_9 про зміну третьої особи - органу опіки і піклування Іршавської РДА (у зв`язку з ліквідацією) на орган опіки та піклування Білківської сільської ради (а.с. 132-133).

Апеляційним судом, з метою повного та всебічного розгляду справи, якнайкращого забезпечення прав та інтересів дітей і недопущення порушення їх прав, ухвалою від 17.08.2021 було зобов`язано орган опіки та піклування Білківської сільської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами (а.с. 212-214).

Висновком органу опіки та піклування Білківської сільської ради від 05.10.2021 № 02-06/984 встановлено, що мати дітей ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, займається вихованням та утриманням синів, відповідально ставиться до їх виховання. Має постійний заробіток, працює на посаді продавця продовольчих товарів у ТОВ «Белівер». Даний орган вважає, за доцільне визначити проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 219).

Як установлено судом вище, на час складення акту обстеження матеріально-побутових умов відповідача від 18.12.2020 - ОСОБА_1 тимчасово не працює, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї (ч.1 ст. 173-2 КУпАП).

Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

При цьому судом враховується, що відсутні підстави для розлучення між собою синів, народжених в один день, зважаючи на наявність у сторін проблем у стосунках, неприязних відносин, передача їх на проживання з батьком може мати негативні наслідки для психічного і духовного розвитку малолітніх дітей, а відтак не відповідає їх інтересам.

До того ж, ОСОБА_1 не заявляв вимог про визначення місця проживання дітей разом із ним. Заперечуючи проти задоволення позову про визначення місця проживання дітей з матір`ю, ОСОБА_1 не наводив доводів та обґрунтувань, що дітям буде краще проживати з батьком, що він може створити дітям належні умов для виховання та розвитку.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції процесуального законодавства з підстав не зупинення провадження до ухвалення рішення у кримінальному провадженні №0000135 (про спричинення легких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 , який у протоколі допиту від 30.12.2020 зазначав, що тілесні ушкодження йому спричинила бабуся ОСОБА_5 ) є необґрунтованими, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦК України свідчить про відсутність підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі. До того ж у справі, що розглядається зібрані докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, оцінюючи докази у сукупності, надаючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши фактичне проживання дітей із матір`ю, яка має дохід, позитивно характеризується, створила належні матеріально-побутові умови для проживання дітей, піклується про їх виховання та розвиток, виявляє до дітей увагу та турботу, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю - є правильними.

Колегія суддів зазначає, що об`єктом правосуддя у справах про піклування про дитину є одвічні, гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі встановлювати і запроваджувати сталі чутливі людські стосунки та приписувати почуття прихильності.

При цьому, визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не позбавляє батька дітей права приймати в подальшому активну участь у їхньому вихованні, фізичному та духовному розвитку, відвідувати та спілкуватися з ними. У положеннях частини другої, третьої статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Посилання відповідача на те, що він не був належним чином повідомлений місцевим судом про судове засідання 02.04.2021 є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки, які направлялись на адресу відповідача (яку він також зазначає в апеляційній скарзі), неодноразово повертались до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 130, 137). Судом на сайті судової влади було розміщено оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 02.04.2021 (а.с. 143).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з врахуванням положень Конвенції про права дитини, норм Сімейного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, дійшов обґрунтованого висновку, що проживання малолітніх дітей разом з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду від 02 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 січня 2022 року.

Головуюча:

Судді: