Справа № 127/4108/21
Провадження № 2/127/705/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 19.09.2020 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належав ОСОБА_3 , рухаючись в с. Зарванці, по вул. Мирна, допустив зіткнення з автомобілем «Kia Seed», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2020 року по справі № 128/2575/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страховою компанією, відповідно до листа від 25.11.2020 № 9788, було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 48701,34 грн.

Проте позивач вказує, що розмір страхового відшкодування є зниженим, та не покриває усі збитки. Так, згідно проведеного ПП ЕНДЦ «Експертиза» експертного дослідження № 140Е-10/20 від 31.10.2020, вартість матеріального збитку становить 65700,57 грн. Крім цього, за проведення ремонтних робіт позивачем дуло сплачено 76460 грн. Також позивачем було сплачено 2800 грн. за проведення експертизи та 436 грн. за повідомлення страхової компанії про дату та час огляду автомобіля експертом.

Таким чином, розмір завданої матеріальної шкоди становить 76460 грн.

З наявних у нього матеріалів позивач вважає, що страховий ліміт становить 50000 грн., розмір франшизи невідомий. З урахуванням викладеного вказує, що зі страхової компанії таким чином підлягає стягненню 1298,66 грн., а з ОСОБА_2 - 26460 грн.

Крім цього, позивач наголошує, що внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 30000 грн.

Відповідачі в добровільному порядку відмовляються відшкодовувати завдану матеріальну шкоду, через що позивач вимушений звертатись до суду.

Ухвалою суду від 26.02.2021 справу було відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою також було витребувано у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належним чином засвідчені копії всіх матеріалів страхової справи по факту ДТП, яка сталася 19.09.2020 за участю автомобіля КІА, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

13.04.2021 до суду від ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, з метою визначення розміру вартості відновлюваного ремонту ТЗ КІА, з урахуванням зносу, відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ «ЕАК Фаворит». Відповідно до звіту про оцінку № 20-164 від 11.11.2020, вартість матеріального збитку становить 51301,34 з урахуванням ПДВ на запасні частини. Франшиза згідно полісу становить 2600 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування склала 48701,34 грн. 18.11.2020 позивач звернувся до страховика із заявою про досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, та страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 48701,34 грн. Таким чином, страховиком було належно виконано покладені на нього обов`язки щодо виплати страхового відшкодування на підставі акту огляду, підписаного позивачем. У страховика відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок експерта, оскільки законодавством визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта, і даний випадок не входить у вказаний перелік.

Ухвалою суду від 18.05.2021 було задоволено клопотання представника позивача та призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, виконання якої було доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертів поставлено питання щодо розміру матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 внаслідок ДТП.

29.09.2021 до суду надійшов висновок експерта від 13.09.2021 № СЕ-19/102-21/9241-АВ.

11.10.2021 до суду надійшла заява позивача про уточнення (зменшення) позовних вимог. Так, після уточнення, позовні вимогу викладено у наступній редакції: позивач просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 13380,91 грн.; з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30000 грн.; з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму страхового відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11777,75 грн.

У судовому засіданні 22.10.2021 судом було ухвалено прийняти заяву про зменшення позовних вимог.

01.11.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Попеско О.П. на уточнену позовну заяву. В ній відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 у повному обсязі, з огляду на наступне. Так, ліміт страхування по полісу становить 130000 грн. Згідно висновку експерта від 13.09.2021 № СЕ-19/102-21/9241-АВ, розмір завданої ОСОБА_1 шкоди становить: з урахуванням коофіцієнту фізичного зносу без ПДВ - 63079,09 грн.; без врахування коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ - 125356,59 грн. Сума франшизи у розмірі 2600 грн. була сплачена позивачу ОСОБА_2 . Страхове відшкодування у розмірі 12877,72 грн. та вартість ремонту автомобіля у розмірі 12615,81 грн. мають бути виплачені страховиком, а не ОСОБА_2 . Крім цього, позивачем не доведено розмір моральної шкоди у сумі 30000 грн. Також у відзиві міститься прохання стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2021 підготовче провадження у справі було закінчено, справу призначено до розгляду по суті.

16.11.2021 до суду надійшла відповідь на відзив на уточнену позовну заяву. У вказаній заяві позивач заперечує щодо тверджень про недоведеність розміру моральної шкоди.

У судовому засіданні року позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Попеско О.П. заперечував проти заявлених вимог, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, проте у відзиві зазначено, що ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що позивач працює в 2 зміни. В 5 годині ранку має бути на роботі, а тому добирався з села самостійно власним транспортом. Після ДТП декілька разів приїжджав на таксі, тривалий час ходив похмуро.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що після ДТП позивач змінився, став більше нервовим, замкнутим, декілька разів приїжджав на роботу на таксі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що позивач після ДТП змінився, став нервовим. Повідомляв, що немає за що ремонтувати автомобіль. До ДТП їхав на своєму автомобілі, після ДТП підвозили друзі, ходив пішки.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що позивач брав таксі на роботу, просив людей.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу ««Kia Seed», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_1 . (а.с.47)

19.09.2020 відповідач ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належав ОСОБА_3 , рухаючись в с. Зарванці, по вул. Мирна, допустив зіткнення з автомобілем «Kia Seed», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2020 року по справі № 128/2575/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 24-25)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини ОСОБА_2 у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Згідно з полісом № ЕР-200185813 виданого ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на забезпечення ТЗ Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , дійсного на дату ДТП ліміт відповідальності страховика встановлено у розмірі 130000,00 грн. (а.с. 109)

Як слідує з копії акта огляду транспортного засобу від 21.09.2021 (а.с. 102-103), представник страховика - відповідача - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», провів огляд автомобіля позивача, описавши і зафіксувавши його пошкодження. З таким актом під розпис було ознайомлено позивача. Останній з актом був згідний.

11.11.2020 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 на замовлення - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля позивача, відповідно до якого розмір збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ станом на дату оцінки становить 51306,34 грн. без ПДВ (а.с.78-82).

18.11.2020 позивач та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» досягли згоди про розмір страхового відшкодування у сумі 48701,34 грн., що підтверджується заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування. (а.с.106)

Позивачу сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 48701,34 грн., що не заперечується сторонами. При цьому франшизу в сумі 2600 гривень було сплачено відповідачем ОСОБА_2 .

Однак згідно проведеного ПП ЕНДЦ «Експертиза» експертного дослідження № 140Е-10/20 від 31.10.2020, вартість матеріального збитку становить 65700,57 грн. (а.с.32-35)

Крім цього, згідно висновку експерта від 13.09.2021 № СЕ-19/102-21/9241-АВ у призначеній судовій транспортно-товарознавчу експертизі, розмір матеріального збитку станом на день проведення експертизи, завданого власнику ТЗ шкоди внаслідок ДТП, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ становить 63079,09 грн. (а.с.142-149).

Різницю між сумою вартості збитку за цим висновком та сумою виплаченого вже йому страхового відшкодування в розмірі 11777,75 грн. і просить позивач стягнути на його користь з відповідача - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таке деліктне правовiдношення виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи.

Приписи ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням т/з відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом Т/З з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України та Фонду державного майна України від 24.11.03 р. № 142/5/2 092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності Т/З за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Т/З.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

А так як деліктні відносини поєдналися із відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування став страховик завдавача шкоди - відповідач - юридична особа у справі. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому цим Законом. І після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Пунктом 2.4 вищезазначеної Методики визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу (далі - т/з) відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом т/ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т. ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, страховик та потерпілий погодили розмір страхового відшкодування у зв`язку з виниклою ДТП в сумі 48701,34 грн. і ліміт відповідальності ця сума не перевищила. Страховик виплатив страхове відшкодування позивачеві у вказаній вище сумі, що підтверджується матеріалами справи, і позивач не заперечує її отримання.

Тобто страхове відшкодування позивачеві було виплачене страховиком і спір між ними з приводу суми був відсутній.

Водночас Верховний Суд у постанові від 09.07.2018 по справі № 924/675/17 висловив позицію, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 11777,75 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, звертаючись до суду з даним позовом, позивач також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у розмірі 13380,91 грн. (різниця між вартістю відновленого ремонту 76460 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням у суму 48701,34 грн. і частиною страхового відшкодування, яке просив стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 11777,75 грн. та з врахуванням франшизи у сумі 2600 грн., яку позивачу сплатив ОСОБА_2 ).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14 звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до підпункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

В постанові Верховного суду від 25 березня 2019 року у цивільній справі № 591/3152/16-ц, зазначено, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів.

При цьому в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 753/19288/14-ц, Верховний Суд також зазначив, що «...у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, шо понесла відповідні витрати».

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивачем було здійснено ремонт автомобіля «Kia Seed», д.н.з. НОМЕР_2 на суму 76460 грн., що підтверджується квитанцією від 15.12.2020, виданим ФОП ОСОБА_9 (а.с.185) та Актом прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 15.12.2020 (а.с.27-28). Таким чином, розмір витрат на проведення ремонту є доведеним.

З матеріалів справи вбачається, що ліміт страхового відшкодування за шкоду, завдану майну, відповідно до страхового поліса № ЕР-200185813 виданого ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на забезпечення ТЗ Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , дійсного на дату ДТП встановлено у розмірі 130000,00 грн.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2017 року у справі № 755/18006/15.

Враховуючи вищевикладене, винний водій, який уклав відповідний договір страхування і сплатив відповідні страхові платежі нестиме відповідальність у разі настання страхової події у випадку встановлення перевищення ліміту відповідальності, відповідно до полісу.

З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 13380,91 грн.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження N 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода полягала у тому, що він, як власник пошкодженого ТЗ зазнав душевних страждань, оскільки він ставився до транспортного засобу як до цінності, і в результаті ДТП втратив можливість їздити на ньому на роботу та у справах, що порушило його нормальні життєві зв`язки. Через відсутність власних коштів, недостатності страхової виплати на ремонт позивач повинен був позичати гроші. Внаслідок переживань у позивача погіршилось самопочуття, він став дратівливим, став менше спілкуватись з оточуючими, у нього з`явилось безсоння.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Згідно з практикою ЄСПЛ порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача в результаті ДТП, де позивач отримав нервовий стрес, що призвело до душевних страждань, керуючись принципом справедливості, виваженості, розумності, суд приходить до висновку, що з боку неправомірних дій відповідача, що встановлено постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2020 року по справі №128/2575/20 позивач дійсно зазнав моральних страждань, яку суд визначає в розмірі 5000 гривень та яку вважає за необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

У задоволенні решти заявлених вимог слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.

Позивачем було здійснено оплату проведення призначеної в справі судової експертизи у сумі 1025,20 грн., що підтверджується квитанцією від 20.08.2021 (а.с. 186), яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У обґрунтування заяви про понесені позивачем витрат на правничу допомогу, позивачем було надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 04.01.2022 до договору про надання правової допомоги по справі № 127/4108/21 у сумі 9000 грн., акт приймання передавання наданих послуг до договору про надання правової допомоги по справі від 04.01.2022 року.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04).

Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги у справі від 04.01.2022 року, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: консультація, вибір правової позиції, вивчення документів, складання письмових документів: позовної заяви, клопотань про витребування доказів, про призначення експертизи, заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, підготовка до судових дебатів, участь адвоката у судових засіданнях, підготовка та надсилання адвокатських запитів.

Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку задоволення вимоги про стягнення судових витрат, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 1921,72 грн., з ОСОБА_2 в розмірі 815,83 грн.

Щодо суми судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року становить 2270 гривні.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем заявлено три вимоги майнового характеру, за які повинен бути сплачений судовий збір: про стягнення з ОСОБА_2 вартість відновлюваного ремонту, з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суми страхового відшкодування та моральної шкоди з ОСОБА_2 .

При цьому суд зазначає, що загальний розмір за три вимоги майнового характеру, які заявлені позивачем складає 55158,66 грн. (13380,91+30000+11777,75), 1 відсоток ціни позову складає 551,59 грн., мінімальний розмір судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» становить 908 грн., таким чином, сума судового збору, яка підлягає сплаті складає 908 грн.

При цьому позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1816 грн., тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює право позивача звернутися з клопотанням про надмірно сплачений судовий збір, згідно до п. 1. ч. 1 Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у розмірі 82,30 грн., з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 193,88 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 76-82, 89, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 11777 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 75 копійок страхового відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 82 (вісімдесят дві) гривні 30 копійок, витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 815 (вісімсот п`ятнадцять) гривень 83 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 193 (сто дев`яносто три) гривні 88 копійок, витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню 72 копійки та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», , місце реєстрації: м. Київ, вул. Глибочицька, 44.

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя