Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Новогродівський міський суд Донецької області

в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Рудаковій Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новогродівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що вона, згідно договору купівлі-продажу від 24.09.2021 року, є власником квартири АДРЕСА_1 . Вона придбала квартиру по довіреності, так як колишній власник ОСОБА_2 з 2014 року проживає в Російській Федерації. Згідно акту ОСББ «Мир» від 11.11.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі, але не проживають з 2014 року з підстав виїзду на постійне місце проживання до РФ. Відповідачі мають там сім`ю та постійну роботу. Зі слів ОСОБА_4 , яка була довіреною особою відповідачів при купівлі-продажу квартири, відповідачі прийняли громадянство РФ та не мають паспортів громадян України. Вони вже більше 6 років проживають в РФ та мають зареєстроване місце проживання на її території. Інтересу до вказаного житла не мають. З моменту укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 добровільно втратив право власності на вказаний об`єкт нерухомості. У зв`язку з реєстрацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі їй доводиться докладати додаткових зусиль для підтвердження фактичного не проживання відповідачів для звільнення від сплати комунальних послуг. Посилається на ст.ст.317, 319, 321 ЦК України. Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить слухати справу без її участі, з участю її представника.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить слухати справу без його участі, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд ухвалив слухати справу заочно.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 24.09.2021 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2021 року, ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно довідки ОСББ «Мир» від 27.10.2021 року, наданої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_5 , 1942 року народження - мати, ОСОБА_2 , 1973 року народження, ОСОБА_3 , 1998 року народження. За вищевказаною адресою зареєстрована і мешкає лише ОСОБА_5 .

Згідно акту ОСББ «Мир» про фактичне не проживання від 11.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_2 , 1973 року народження та ОСОБА_3 , 1998 року народження, які фактично за вказаною адресою не мешкають. З 2007 року перебувають за межами країни. Особисті речі у квартирі відсутні.

Згідно довідок відділу з питань надання адміністративних послуг Новогродівської міської ради від 22.11.2021 року, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , 1973 року народження та ОСОБА_3 , 1998 року народження АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка вона купила 24.09.2021 року, відповідач ОСОБА_2 , як колишній власник квартири, від імені якого була продана квартира, та його син ОСОБА_3 , як член його сімї, зареєстровані за адресою квартири, які більше п`ятнадцяти років в спірній квартирі не мешкають, комунальних платежів не сплачують, їх особисті речі в квартирі відсутні. Позивач не має можливості здійснити зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою квартири. Поважних причин відсутності відповідачів на спірній житловій площі строком понад п`ятнадцять років, як і обставин з яких за відповідачами зберігається право користування цим житловим приміщенням на час їх відсутності, не встановлено. Суд вважає можливим захистити право позивача, як власника житла, шляхом усунення перешкод у праві користування нерухомим майном у вигляді квартири шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.

Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі N 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі N 753/481/15-ц (провадження N 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі N 695/2427/16-ц, (провадження N 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі N 523/12186/13-ц (провадження N 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житла може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вказаний правовий висновок викладений в Постанові ВС від 13.10.2020 року справа №447/455/17.

З урахуванням припинення права власності на житло у відповідача ОСОБА_2 , не проживання відповідачів більше п`ятнадцяти років в спірній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, враховуючи, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, з метою захисту права власності позивача та права позивача на вільне розпорядження своїм майном, суд вважає, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст.317, 319, 383, 391, 401-402, 405-406 ЦК України,ст.ст.12, 89, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Новогродівського міського суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя: