Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2822/21
Провадження № 2/553/160/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.01.2022м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючої судді Крючко Н.І.,
при секретарі Компанієць А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні в порядку ст. 365 ЦК України,-
Згідно ухвали суду від 05 листопада 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що позивачу належить на праві власності частка в розмірі 41/100 в спірному будинку, що доводиться Договором дарування від 23.03.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастовець І.В. за реєстровим № 650 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.03.2006 р. за № 10199219.
Так, ОСОБА_5 (належить 41/100 в спірному будинку, що доводиться Договором дарування від 23.03.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастовець І.В. за реєстровим № 652 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.03.2006р. за № 10199392.
Судом встановлено, що право власності відповідачів на спірний будинок доводиться наступним: Довідкою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 13.04.2021 року за № 3677 підтверджується, що станом на 31.12.2012 рік житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить наступними особами:
- ОСОБА_1 (позивач), частка - 41/100на підставі Договору дарування від 23.03.2006р. за № 650;
- ОСОБА_5 (третя особа),частка - 41/100 на підставі Договору дарування від 23.03.2006р. за № 652;
- ОСОБА_2 (відповідач), частка - 4/25 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.06.1981 року за № 1462;
- ОСОБА_3 , (відповідач), частка - 4/75 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.06.1981 року за № 1462;
- ОСОБА_4 (відповідач), частка - 4/75 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 02.06.1981 року за № 1462.
Згідно Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майновід 10.06.2021. за № 260984612 підтверджується, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що розпочав функціонувати з 01.01.2013р., право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 (позивач) на 41/100 частки та ОСОБА_5 (третя особа) на 41/100.
Так, рішенням Ленінської районної у м.Полтава ради від 21.02.2006р. № 66 «Про зміну часток та оформлення права власності» вирішено змінити розміри часток співвласників у праві власності на спірний будинок на наступні:
- ОСОБА_6 (подарувала свою частку) - частка в розмірі 41/50;
- ОСОБА_2 (відповідач) - частка в розмірі 1/10;
- ОСОБА_3 (відповідач) - частка в розмірі 1/25;
- ОСОБА_4 (відповідач) - частка в розмірі 1/25.
Судом встановлено, що спірним будинком володіють:
- ОСОБА_1 (позивач) частка в розмірі 41/100;
- ОСОБА_5 (третя особа) частка в розмірі 41/100;
- ОСОБА_2 - частка в розмірі 1/10;
- ОСОБА_3 - частка в розмірі 1/25;
- ОСОБА_4 - частка в розмірі 1/25.
Технічна характеристика спірного житлового будинку підтверджується технічним паспортом КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», інвентарна справа № 5162.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі спірним будинком не користуються протягом багатьох років. Земельна ділянка під спірним житловим будинком не приватизована.
Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
З аналізу положень ст. 365 ЦК України та судової практики можна прийти до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Так, Верховний Суд України у правовому висновку від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
При цьому, законом не передбачено надання згоди співвласником на виплату йому компенсації, що є логічним та юридично закріпленим нормою ч.2 ст.365 ЦК України наслідком припинення права на частку у спільному майні та випливає зі змісту даної норми.
Згідно постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», роз`яснено оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК України, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.
Судом встановлено, що частка кожного з відповідачів є незначною та не може бути виділена в натурі.
Висновком № 550 від 10.06.2021р., що виконаний ФОП ОСОБА_7 доводиться, що частка відповідачів в розмірах 1/10, 1/25, 1/25 в спірному будинку не можуть бути виділеною в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.
Так, відповідно до абз.1 п.6 ППВСУ №7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).
Спільне володіння і користування майном неможливе.
З матеріалів справи вбачається, що сторони не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство. Позивачем вказувалось, що досягти спільної мови з відповідачами з питань утримання спільного майна їй не вдалося, в зв`язку чим, остання була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Згідно ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
З наведеного випливає, що власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки в своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Судом встановлено, що відповідачі не беруть участі у витратах, яких потребує будинок, блокують рішення щодо такого утримання (часто потрібна згода всіх співвласників на проведення ремонтних робіт), не здійснюють капітальний ремонт житлового будинку, не приймають участі в облаштуванні прибудинкової території.
Спірний будинок 1963 року побудови та виходячи з цього вимагає постійного ремонту як поточного так і капітального. Відповідачі протягом останніх років не приймають жодної участі в догляді будинку. Частина будинку перебуває у незадовільному технічному стані, що призводить до знищення будинку вцілому, що порушує права позивача на володіння та користування власністю.
Норми ст. 360 ЦК України, встановлюють правила утримання майна, що є у спільній частковій власності. Так, згідно ч.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідачі не здійснюють правомочностей власників щодо спірного будинку: не володіють та не користується ним, тому позбавлення права власності не може порушувати її прав.
В ухвалі ВССУ від 19.07.2017р. у справі №487/8899/15-ц зазначено: «Суд належно оцінив ту обставину, що відповідач тривалий час не користується своєю часткою житла за його призначенням, проживає за іншим місцем, а тому припинення права на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам».
При вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, суд враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз.3, 4 п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р. №7 (далі - ППВСУ №7),відповідно до якого розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.
Так, висновком про вартість майна від 10.06.2021 року, що виконаний ТОВ «ЕКСПЕРТ ЦЕНТР» встановлено, що дійсна ринкова вартість частини будинку, що пропорційна часткам відповідачів загальною площею становить 29 950,00, в тому числі:
-16 656,00 грн. ОСОБА_2 за частку в розмірі 1/10;
-6 662,00 грн . ОСОБА_3 за частку в розмірі 1/25;
-6 662,00 грн. ОСОБА_4 частку в розмірі 1/25.
Згідно з ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 322, 365 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 206, 264-265, 279, ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні в порядку ст. 365 ЦК України - задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виплати з депозитного рахунку Ленінського районного суду м. Полтави коштів в сумі 6 662,00 грн. в рахунок компенсації за її частку у праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виплати з депозитного рахунку Ленінського районного суду м. Полтави коштів в сумі 6662,00 грн. в рахунок компенсації за її частку у праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/10 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/25 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/25 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН.І. Крючко