Справа № 645/7998/21
Провадження № 2/645/973/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Ульяніч І.В.,

за участю секретаря - Погудіної Д.О.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання їх спільних синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно, по 3000 грн. на кожного, з моменту подачі позову до суду та до досягнення дітьми повнолітнього віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 01.01.2038 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 18.07.2009 р. вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у подружжя народились сини ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , які, як вказала позивач, проживають разом із нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги своїм синам добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює оператором автоматизованої лінії в ТОВ «ВК «РОССА», розташованому за адресою: м. Харків, пр. Московський, 269 Б та має офіційний щомісячний дохід у сумі біля 11 000 грн., а також додатково неофіційний заробіток «в конверті» в сумі 4000-5000 грн., що дає йому можливість за своїм матеріальним станом сплачувати аліменти на двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що вона не працює, так як вимушена доглядати за молодшим сином до досягнення ним трирічного віку, щомісячно отримує допомогу при народженні дитини на період з 01.02.2020 до 31.01.2023 р. 860 грн. Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дітей, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16 грудня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимога про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн., щомісячно по 3 000 грн. на кожного, з моменту подачі позову до суду та до досягнення дітьми повнолітнього віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 01.01.2038 року не може бути задоволена, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи, за наступних підстав. Зазначає, що з 18.07.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем по справі. Ним подано до Вільшанського районного суду Кіровоградської області позовну заяву про розірвання шлюбу. На даний час позивачка по справі з дітьми проживає за адресою його реєстрації, у квартирі, в якій також зареєстрований старший син ОСОБА_4 , яка належить відповідачу та його матері на праві приватної власності. Зазначає, що бажає приймати активну участь у житті та вихованні малолітніх дітей, проте після припинення стосунків, позивач всіма способами чинить перешкоди в спілкуванні з дітьми. В своїй позовній заяві позивачка взагалі зазначає, що він не бере участь в вихованні дітей, не допомагає їм у фінансовому плані, але це все не так. Він регулярно надає кошти позивачці, проте остання чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідач зазначає, що хоче бачитися з дітьми та брати активну участь у їх вихованні, враховуючи вік дітей (1 рік) та (12 років), вважає, що діти емоційно віддаляться від нього, а він їх дуже любить та бажає піклуватися про них. Відповідачем подано позовну заяву до Вільшанського районного суду Кіровоградської області, щоб вирішити питання про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

28 грудня 2021 року позивачкою подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що викладені в відзиві обставини та посилання відповідача на норми матеріального права не стосуються предмету її позову, а саме стягнення аліментів на малолітніх дітей. Відповідач у відзиві помилково зосередився на нормах матеріального права, які регулюють відносини батьків, пов`язані з визначенням місця проживання дітей, а саме на ст. 160 СК України та інших законах України, Конвенції ООН, тощо. Відповідач у своєму відзиві на позов навіть не назвав причини несплати ним аліментів на двох малолітніх дітей з отримуваної ним офіційної заробітної плати у розмірі біля 11 000 грн. щомісяця. Також він не вказав, не уточнив суму щомісячної неофіційної заробітної плати, яку він отримує «в конверті», а також причини несплати аліментів і з цих сум. Тобто він залишив поза увагою своє матеріальне становище як платника аліментів і не надав суду таких доказів. При цьому ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів того, що вона проживаючи з дітьми в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу та його матері, начебто «забороняє йому бачитися з дітьми». Це не відповідає фактичним обставинам справи. З вересня 2019 року по даний час ОСОБА_2 перебуває в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 і проживає разом з нею в квартирі АДРЕСА_3 . Вказана квартира також належить ОСОБА_2 на праві особистої власності в порядку спадкування за законом після смерті батька та бабусі. У ОСОБА_6 є двоє своїх дітей від різних чоловіків і вони також мешкають зі своєю матір`ю та ОСОБА_2 в цій квартирі. Таким чином, під час її вагітності молодшим сином ОСОБА_7 , ОСОБА_2 у вересні 2019 року покинув сім`ю та повністю втратив інтерес до своїх дітей і перестав цікавитись їх долею. Коли народився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 проявив байдужість до нього. Його матір ОСОБА_8 , просила відповідача відвідати її в пологовому будинку та забрати її з дитиною з цієї установи. ОСОБА_2 забрав її з дитиною з лікарні, довіз до під`їзду, висадив і поїхав додому. З вересня 2019 року відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, розвитку обох дітей. У добровільному порядку відповідач надавав матеріальну допомогу на дітей до 15.10.2021 року. А з вказаної дати і по даний час жодного місяця він не надав таку матеріальну допомогу на утримання дітей і тим самим усунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання своїх дітей. Саме через це позивач вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей. Тільки після подачі цього позову ОСОБА_2 зацікавився дітьми та подав до Вільшанського районного суду Кіровоградської області позовну заяву про визначення місця проживання дітей з батьком. Посилання ОСОБА_2 на те, що він прагне приймати активну участь у житті та вихованні малолітніх дітей; що він хоче бачитися з дітьми та брати активну участь у їх вихованні; є голослівними, так як його прагнення та бажання не підкріплені ніякими конкретними діями на виконання таких його прагнень та бажань. ОСОБА_2 зробив правильний висновок щодо того, що діти емоційно віддаляються від нього, так як старший син фактично тривалий час його не бачить і не спілкується з ним, а молодший - не знає свого батька. В свою чергу позивач ніколи не перешкоджала і не має наміру в подальшому перешкоджати ОСОБА_2 зустрічатися з дітьми та виконувати свої батьківські обов`язки.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Також пояснила, що має на утриманні двох дітей, відповідач не надає допомоги. Її доходи складаються із допомоги по догляду за дитиною в розмірі 860 грн. в місяць, іншого доходу не має. Рішенням суду на її користь були стягнуті аліменти на її утриманні в розмірі 1500 грн. до досягнення молодшим сином 3 років, але дані аліменти вона ще не отримує. Відповідач по справі має офіційну заробітну плату та частину доходів не офіційно. Зазначила, що діти здорові, старший син займається додатково математикою та англійською мовою, що потребує матеріальних витрат, також займався в музичній школі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, позов визнав частково, та пояснив, що матеріальну допомогу на утримання дітей він надавав до жовтні 2021 року. На утримання дружини з нього рішенням суду стягнуто 1500 грн.. Він офіційно працевлаштований, має дохід приблизно 10000-11000 грн. в місяць, інших доходів не має. Позивач із дітьми мешкає в квартирі, яка належить на праві власності йому та його матері та вони сплачують за неї. За станом здоров"я він здоров, інших дітей не має. Вважав занадто великою суму аліментів в розмірі 6000 грн., що перевищує 50% його доходів.

Вивчивши доводи, що наведені у позовні заяві, відзиві на позов, відповіді на відзив, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

При цьому суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 77 вказаного нормативно правового документу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 18.07.2009 р. з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 18.07.2009 року, актовий запис № 05.

За час перебування у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких в свідоцтвах про народження записано сторін по справі, які, як вказала позивач та не оспорював відповідач, проживають разом із позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги своїм синам добровільно не надає з жовтня 2021 року.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що діти мешкають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач ухиляється від передбаченого законом обов`язку щодо утримання дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України закріплено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. (ст. 182 СК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для дітей в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Враховуючи зазначені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 180 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Одночасно сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 430, ст.180-184 СК України, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 03 лютого 2022 року.

Суддя - І.В. Ульяніч