Дата документу 04.02.2022 Справа № 334/9617/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/677/22 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Є.У.№ 334/9617/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.

секретар: Ільїна Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Нова Перемога» Інститут сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення,

із апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі адвоката Карпенка Віктора Костянтиновича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Нова Перемога» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову та просив зупинити дію запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу - Державне підприємство Дослідне господарство «Нова Перемога» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України, яка була вчинена 03.12.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Хіміч С.А. стосовно зміни інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою та зміни керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зобов`язати державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про те, що директором (особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори) є ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що звільнення позивача є незаконним, відповідачем допущено порушення при призначенні Конкурсної комісії, у її діяльності, при підготовці до проведення конкурсу, при проведені конкурсу, процедуру його звільнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу Державне підприємство Дослідне господарство «Нова Перемога» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України, яка була вчинена 03.12.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Хіміч С.А. стосовно зміни інформації для здійснення зв`язку з юридично особою та і міни керівника або відомостей про керівника юридичної особи.

Зобов`язано державного реєстратора відділу Любарської селищної ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про те, що директором (особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори) Державного підприємства Дослідне господарство «Нова Перемога» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України є ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у забезпеченні позову. В апеляційній скарзі і в доповненнях до скарги зазначає, що 02.12.2021 наказом НААН №497-к ОСОБА_2 призначено директором ДП ДГ «Нова Перемога» ІСГП НААН». Оскаржуваною ухвалою фактично зупинена робота державного підприємства, порушені права ОСОБА_2 як нового керівника державної установи, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не передбачений чинним законодавством. Провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності. З аналогічним позовом ОСОБА_2 звертався до різних судів України, в тому числі, декілька позовних заяв були спрямовані до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. На думку апелянта, позивач зловживає процесуальними правами.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження, апеляційна скарга і доповнення до апеляційної скарги вручені ОСОБА_1 05.01.2022, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.238, 239). Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає апеляційному перегляду оскаржуваного рішення.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його представники не з`явилися, направили клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на те, що не отримали апеляційну скаргу, хворобу ОСОБА_1 та зайнятість адвоката в іншому процесі.

Суд визнав причини неявки позивача і його представника адвоката Русакова С.О. неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду апеляційної скарги по суті. Доводи заявників про не отримання апеляційної скарги спростовуються наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення ОСОБА_1 копій процесуальних документів і апеляційних скарг. Поштові відправлення направлялися позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві як адреса для листування АДРЕСА_1 .

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Карпенка В.К., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Крім того, судом зазначено, що вжиті заходи забезпечення позову відповідають предмету позову (матеріально-правовій вимозі), є спів мірними із заявленими вимогами, не перешкоджають нормальній господарській діяльності та є необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Проте з такими висновками суду не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Встановлено, що між сторонами виник трудовий спір і позивачем заявлено вимоги, зокрема про визнання незаконним та скасування наказу НААН України №496-к від 02.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на роботі на посаді виконуючого обов`язки директора ДП Дослідне господарство «Нова Перемога» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України.

Відповідно до встановленого нормами процесуального права принципу змагальності сторін у цивільному судочинстві кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а за принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін.

Проте, будь-яких доказів або обґрунтувань щодо того, як саме зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03 грудня 2021 року щодо зміни особи, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори керівника ДП Дослідне господарство «Нова Перемога» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України, вплине або утруднить виконання судового рішення у випадку задоволення позову, заява про забезпечення позову не містить.

Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а самі лише посилання на неможливість виконання ймовірного судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У цій справі, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, зобов`язавши державного реєстратора внести відомості про те, що директором ДП ДГ «Нова Перемога» ІСГП НААН» є Якимець О.І., суд першої інстанції фактично знівелював дію наказу про призначення ОСОБА_2 директором державного підприємства. Застосувавши заходи забезпечення позову такого характеру, суд першої інстанції вочевидь вирішив питання щодо прав та обов`язків ОСОБА_2 та вжив заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Обраний судом захід забезпечення позову не відповідає вимогам ч.10 ст.150 ЦК України, якою передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом першої інстанції не враховано, що застосування заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб фактично є втручанням у господарську діяльність юридичної особи, що є недопустимим.

Питання щодо дотримання судом правил підсудності, зловживання позивачем процесуальними правами підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не на стадії апеляційного перегляду судового рішення про забезпечення позову.

За таких обставин оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі адвоката Карпенко Віктора Костянтиновича задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року у цій справі скасувати та постановити нову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська