КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/11573/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/2122/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюк А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в :

у травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідачкина свою користь 85 000 грн безпідставно виплачених коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що з відповідачкою не знайомий та будь яких договорів з нею не укладав. Він помилково перерахував на рахунок відповідачки 85 000 грн, а тому вважає, що ці кошти безпідставно набуті відповідачкою і підлягають стягненню з останньої.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що договірні відносини між сторонами відсутні. Переказ ним коштів на рахунок відповідачки є одностороннім правочином, який вчинений ним під впливом помилки. А тому перераховані кошти є безпідставно набутими відповідачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , як платник, здійснив через АТ КБ «ПриватБанк» перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 , як утримувачки на загальну суму 85 000 грн, а саме: згідно дублікату квитанції № від 16.09.2018 - 20 000,00 грн; згідно дублікату квитанції № від 18.09.2018 - 10 000,00 грн; згідно дублікату квитанції № від 06.10.2018 - 10 000,00 грн; згідно дублікату квитанції № від 10.10.2018 - 15 000,00 грн; згідно дублікату квитанції № від 23.10.2018 - 15 000,00 грн; згідно дублікату квитанції № від 27.10.2018 -15 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що перераховані ним кошти є безпідставно набутим майном.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як на підставу заявленого позову позивач посилається на те, що він помилково перерахував грошові кошти на рахунок відповідачки.

Разом з тим, позивач не зазначає у чому полягає така помилка (у номері рахунку, прізвищі імені по батькові отримувача коштів, у зазначенні «призначення платежу» тощо.

Позивач також не надає будь - яких обґрунтувань щодо того, чому 16.09.2018 помилившись вперше при переказі коштів на рахунок відповідачки, він продовжив відправляти грошові кошти надалі, а саме 18.09.2018, 06.10.2018, 10.10.2018, 23.10.2018 та 27.10.2018.

Будь - яких пояснень щодо неодноразового відправлення коштів позивач не надав.

У вимозі, яка направлена позивачем на адресу відповідачки позивач не вказує, що він перерахував кошти помилково, а лише стверджує, що вони набуті відповідачкою без достатньої правової підстави. При цьому у вимозі вказано адресу реєстрації проживання відповідачки, а у позовній заяві вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі позивач не вказує джерело такої інформації, враховуючи його твердження, що він з ОСОБА_2 не знайомий та ніколи з нею не спілкувався.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ст. 11 ЦК України.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, якщо таке майно, у тому числі грошові кошти, передано на виконання будь - яких зобов`язань виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У справі відсутні докази про те, що відповідачка збагатилася за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Саме по собі посилання позивача на відсутність письмового договору не вказує на безпідставне набуття відповідачкою грошових коштів, оскільки зобов`язання сторін можуть виникати не лише з письмового договору.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 31.01.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук