Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Бабенко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

17.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2007 року їй належить квартира АДРЕСА_1 . 01.12.2020 року в належній їй квартирі були зареєстровані її троюрідний брат ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_3 .. З моменту реєстрації відповідачі не проживають в належній їй квартирі, вони переїхали до РФ та зв`язок з ними перервався, тому вона звернулася до суду і просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства,

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2007 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .

01.12.2020 року в належній їй квартирі були зареєстровані ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_3 , що підтверджено витягом №90 про зареєстрованих у житловому приміщенні від 03.09.2021 року.

З моменту реєстрації відповідачі не проживають в належній позивачці квартирі, що підтверджено актом №17 від 15.12.2021 року.

Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, тому позов слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратив право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1 :

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Чальцева