ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16148/21

Провадження № 22-ц/4820/233/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/16148/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2021 року у складі судді Карплюка О.І. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В липні 2021 року ТОВ «МТМ» звернулася до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням центральним тепловим пунктом (складськими та побутово-гігієнічними приміщеннями) площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належних на праві власності ТОВ «МТМ», шляхом демонтування спорудженої ОСОБА_1 будівельної конструкції стіни, якою закладено отвір гаражних воріт на першому поверсі, замурування спорудженого ОСОБА_1 на першому поверсі дверного проходу між переданим йому згідно рішення загальних зборів ТОВ «МТМ» №15 від 1 листопада 2017 року та акту №1 приймання-передачі майна від 1 листопада 2017 року приміщенням і приміщенням позивача - центральним тепловим пунктом (складськими та побутово-гігієнічними приміщеннями), розблокування зовнішніх дверей сходової клітки першого поверху для виходу до належних позивачу приміщень на другому поверсі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що ОСОБА_1 незаконно заволодів всім нежитловим приміщенням центральним тепловим пунктом (складськими та побутово-гігієнічними приміщеннями), хоча на праві власності йому належить нежитлове приміщення площею 224,4 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , при цьому позивачу - ТОВ «МТМ» належить 63,6 кв.м. вищевказаного приміщення. Оскільки ОСОБА_1 незаконно заволодів вищевказаним приміщенням, позивач просив задоволити його позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2021 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТОВ «МТМ» подало апеляційну скаргу, апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати, ухвалити нове, яким задоволити позов в повному об`ємі. Апелянт вважає невірним висновок суду про ненадання ним доказів на підтвердження своїх вимог. Так, на підтвердження вимог щодо передання майна відповідачу надано акт № 1 приймання-передання від 01.11.2017р. за яким товариство передало, а відповідач прийняв майно, яке вказано в акті із зазначенням його балансової вартості та комплектом правовстановлюючих документів на вказане майно. Загальна площа переданого відповідачу об`єкта - центрального теплового пункту (складські та побутово- гігєнічні приміщення) складає 224,4 кв.м. При цьому, користуючись своїм приміщенням відповідач ОСОБА_1 незаконно заволодів приміщенням площею 63,6 кв.м., яке є власністю ТОВ «МТМ». Спірне приміщення належить товариству на підставі договору купівлі-продажу №4 від 31.01.2226 року і обліковується на його балансі. На підтвердження цих обставин суду першої інстанції були надані письмові докази, які суд неправомірно не взяв до уваги. Також, апелянт вказує, що суду були надані докази самовільного захоплення відповідачем спірного приміщенням теплового пункту та створення перешкод товариству у користуванні своїм майном, а саме акт комісії від 04.07.2018 р., створеної наказом директора товариства від 02.07,2018р. № 2, лист позивача від 05.07.2018р. та від 24.07.2018р. № 11, які надсилались відповідачу. Тобто. В апеляційній скарзі апелянт вказує, що на обґрунтування позовних вимог, при поданні позову ним було надано письмові докази додатки до позову у вигляді 26 аркушів, які належним чином підтверджують позовні вимоги, однак суд, дослідивши та, фактично, встановивши обставини вказані в позовній заяві, прийшов до невірних висновків про недоведеність вимог позивача.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає доводи апелянта безпідставними, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2021 року без змін. Так, вказує, що письмові докази на які посилається ТОВ «МТМ», а саме наказ директора від 02.07.2018 №2 про створення комісії для встановлення факту та визначення обсягу незаконного захоплення ОСОБА_1 центрального теплового пункту; акт комісії від 04.07.2018р. про встановлення факту заблокування доступу до приміщення центрального теплового пункту; лист (повторної) вимоги товариства до нього, ОСОБА_1 , від 24.07.2018р. є односторонніми документами, складеними самим товариством без участі третіх осіб і відповідно є недостовірними документами і не достатніми доказами, як того вимагають положення ст.ст. 79 80 ЦПК України. Роздруківки фотографій, які додані апелянтом до апеляційної скарги не підтверджують висновку про те, що він, ОСОБА_1 , заклав отвір гаражних воріт на першому поверсі приміщення центрального теплового пункту та замурував споруджений ним же дверний прохід на першому поверсі, а також заблокував зовнішні двері сходової клітки першого поверху для виходу для належних товариству приміщень другого поверху, як про це вказує позивач.

Крім того, на думку відповідача, додаючи фактично нові докази до апеляційної скарги, апелянт не вказав поважності причин не подання їх суду першої інстанції.

Також вважає, що позивач не довів, що спірне нежитлове приміщення центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 63,6 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належать ТОВ «МТМ», оскільки відсутня реєстрації прав на вказане нежитлове приміщення за товариством. Крім того, безпідставними є посилання позивача на те, що будівництво вказаного об`єкта не завершено, оскільки у позивача відсутня і реєстрації незавершеного будівництва вказаного об`єкту.

Тому ОСОБА_1 вважає вимоги ТОВ «МТМ» безпідставними, так як позивачем не доведено наявність прав на вказаний об`єкт, зокрема, не підтверджено державну реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 31 січня 2006 року між ВАТ Хмельницький постійно-діючий будівельний поїзд №17 та ТОВ «МТМ» в письмовій формі без нотаріального посвідчення укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 288 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18 квітня 2008 року договір купівлі-продажу від 31 січня 2006 року між ВАТ Хмельницький постійно-діючий будівельний поїзд №17 та ТОВ «МТМ» нерухомого майна нежитлового приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 288 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 визнано дійсним.

12 травня 2008 року на підставі цього договору за ТОВ «МТМ» було зареєстровано право власності на нерухоме майна нежитлове приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , однак площею лише 224,4 кв.м., що підтверджується відповідним витягом Хмельницького БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 травня 2008 року, хоча за договором позивач придбав приміщення площею 288 кв.м.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «МТМ» №15 від 1 листопада 2017 року в зв`язку з виходом з членів товариства вирішено передати в натурі ОСОБА_1 центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 224,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення котельні з пропарочними камерами та паропроводом площею 24,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_1 ), бетонні площадки площею 608 кв.м. та 272 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_1 ), козловий кран марки ККС-12,5/32-01 за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_1 ), нежитлове приміщення частина незавершеного будівництва профілакторію для автомобілів площею 195,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Цього ж дня між ТОВ «МТМ» та ОСОБА_1 був складений відповідний акт №1 приймання-передачі вказаного майна.

В своїй позовній заяві позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням центральним тепловим пунктом (складськими та побутово-гігієнічними приміщеннями) площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , які як стверджує позивач належить на праві власності ТОВ «МТМ».

У відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 391 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За нормами ст. ст 179, 184 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 328 цього ж Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Нормами ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності до ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу позивач набув право власності на окремий об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 288 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, 12 травня 2008 року на підставі цього договору за ТОВ «МТМ» було зареєстровано право власності на нерухоме майна нежитлове приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 , однак лише площею 224,4 кв.м.

При цьому, будь-яких доказів, що нежитлове приміщення центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , є річчю з визначеними індивідуальними ознаками, що воно було створено як новий окремий об`єкт нерухомого майна шляхом виділення з загального об`єкту, який був придбаний, а також реєстрації цього приміщення як окремого об`єкта нерухомості, реєстрації права власності на цей об`єкт, присвоєння даному об`єкту окремої адреси, тощо, відповідно до норм цивільного законодавства, позивач суду не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду про відмову в позові є законними та обґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено факту володіння ним на праві власності як окремим об`єктом нерухомості та взагалі існування такого окремого об`єкту нерухомості як окремої речі - нежитлового приміщення центрального теплового пункту (складського та побутово-гігієнічного приміщень) площею 63,6 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1 .

В зв`язку з цим неможливо встановити в користуванні яким майном позивача відповідач чинить тому перешкоди.

Доводи апеляційної скарги, що приміщення, площею 63,6 кв.м., яким ОСОБА_1 незаконно володіє, є власністю ТОВ «МТМ» згідно договору купівлі-продажу №4 від 31.01.2226 року і обліковуються на балансі товариства з вищевказаних підстав слід відхилити.

Не спростовують висновків суду і доводи апелянта про надання ним суду належних доказів своїх позовних вимог.

Як зазначено в мотивувальній частині постанови позивачем не надано жодних доказів, що після придбання нежитлового приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 288 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та реєстрації за позивачем права власності на даний об`єкт площею лише 224 кв.м., було створено як окремий об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення - центральний тепловий пункт (складські та побутово-гігієнічні приміщення) площею 63,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та позивач набув на вказаний об`єкт право власності відповідно до норм ст. 182 та ст. 331 ЦК України.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 лютого 2022 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох