Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Черкаська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкуванняпосилаючись на те, що починаючи з 2001 року вона проживала із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, та виконували права та обов`язки подружжя.

З 2001 по 2002 роки вона з ОСОБА_5 проживали в належному їй будинку АДРЕСА_1 . Але в зв`язку з необхідністю догляду за похилою матір`ю ОСОБА_5 більшість часу проживали в будинку АДРЕСА_2 .

Починаючи з 2002 року постійно проживали в будинку АДРЕСА_2 . Після переїзду в цей будинок, вони з чоловіком неодноразово робили в ньому ремонт та інші поліпшення.

Починаючи з 2012 року ОСОБА_5 почав сильно хворіти. В 2017 переніс складну операцію, але хвороба не відступала. В 2019-2020 роках він вже був в дуже тяжкому стані.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік, ОСОБА_5 , помер. Після смерті він не залишив заповіту.

У встановлений законом термін, вона звернулась до Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги згідно ст. 1264 ЦК України.

Також, до Черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини подала сестра померлого чоловіка, а саме, ОСОБА_3 , як спадкоємець другої черги, та повідомила її про дану обставину.

Її намагання домовитись з ОСОБА_6 про надання нею добровільної згоди на прийняття позивачем спадщини зі спадкоємцями другої черги не дали результату.

Позивач вказує, що протягом останніх 19 років вона проживала спільно із нині померлим ОСОБА_5 , який постійно знаходився в тяжкому фізичному стані в зв`язку із проблемами зі здоров`ям і потребував стороннього догляду. Вона придбавала ліки та інші засоби необхідні для покращення стану здоров`я її чоловіка. Також, вона оплачувала витрати на комунальні послуги. Такий догляд за ОСОБА_5 вона здійснювала до моменту його смерті та здійснила його поховання, як дружина. Відповідач не приймала ніякої участі у покращенні становища ОСОБА_5 , не переймалась його життям і здоров`ям, не надавала йому жодної допомоги.

Хоча позивач є спадкоємцем четвертої черги, але керуючись ч. 2 ст. 1259 ЦК України, вважає, що може отримати право на спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , разом із спадкоємцями другої черги, відповідачем ОСОБА_3 .

У зв`язку із вищевикладеним, просить суд встановити юридичний факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 без укладання шлюбу у період з 2001 року по 2020 рік за адресою: АДРЕСА_2 .Визнати за нею як спадкоємця четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкоємцем другої черги ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позовної заяви у повному обсязі з підстав, які зазначено у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні повністю заперечили вимоги позовної заяви, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, які зазначено у відзиві на позовну заяву, а саме тому, що позивачем не доведено факт перебування спадкодавця у безпорадному стані, так як ОСОБА_5 ніколи не перебував у безпорадному стані, також позивачу має бути відмовлено у вимозі про встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки даний факт не породжує для позивача ніяких юридичних наслідків.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Черкаської районної державної нотаріальної контори не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, у вирішенні спору покладаються на компетентність суду.

У судовому засіданні допитані свідки за клопотанням представника позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які дійсно підтвердили факт проживання позивача з ОСОБА_5 з 2001 року і до його смерті як чоловіка і жінки за адресою АДРЕСА_2 . Також підтвердили, що у них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, разом робили ремонт у будинку, обробляли город, та ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_5 , коли той захворів, а також здійснювала поховання, коли він помер.

У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за клопотанням представника відповідача, які вказували на те, що дійсно ОСОБА_5 та ОСОБА_1 протягом тривалого часу проживали разом, протягом якого саме не вказали конкретно, однак усі стверджували, що ОСОБА_5 не перебував у безпорадному стані, до 2020 року керував автомобілем, хворів, але був при ясному розумі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.05.2020 року серії НОМЕР_1 . Згідно довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 помер у віці 70 років та причиною смерті стала печінково-ниркова недостатність.

Згідно акту підтвердження спільного проживання від 10.10.2020 року, який складено за участю комісії в складі депутата Руськополянської сільської ради Тарасова О.В., свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ,. ОСОБА_16 , підтвердили, що ОСОБА_1 1959 р.н. з 2001 року спільно проживала та вела спільний побут з ОСОБА_5 1949 р.н. за адресою АДРЕСА_2 . З грудня 2019 року після початку хвороби ОСОБА_5 , ОСОБА_1 тривалий час опікувалась ним, забезпечувала ліками та допомагала у лікуванні. Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 займалася його похованням та проведенням поминальних днів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано висновок магнітно-резонансного дослідження ОСОБА_5 від 28.11.2012 року, згідно якого на момент обстеження об`ємних змін мозку не визначається, наявні вогнища ішемічного астрогліозу у гемісферах головного мозку. Додано також дані результатів аналізів ОСОБА_5 за 2012 рік., та виписка з медичної карти від 26.11.2012 року, де зазначено діагноз - ішемічна хвороба головного мозку, цукровий діабет, гіпертонічна атеросклеротична енфефалопатія та рекомендації з лікування.

Також надано епікриз історії хвороби № 6488 КУ "ЧООД" від 20.07.2017 року, де зазначено, що ОСОБА_5 перебував на обстеженні і лікуванні в обласному центрі онкоурології з 27.06.2017 р. по 20.07.2017 р., що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні, де йому 07.07.2017 року проведена операція. Виписаний в задовільному стані.

Згідно виписного епікризу № 11412, ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні КНП "ПЧМЛ " з 26.12.2019 р. по 10.01.20 р. Діагноз - пухлина сечового міхура, гематурія.

Згідно відповіді Черкаської районної державної нотаріальної контори від 16.01.2021 року на запит суду, після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 204/2020. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. З заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 звернулись із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь його сестри - ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Руськополянської сільської ради Черкаського району від 21.05.2020 р. № 171, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 належить житловий будинок по АДРЕСА_2 , в якому він був зареєстрований до дня смерті. Як на день смерті, так і на даний час, крім померлого ОСОБА_5 у вказаному житловому будинку ніхто не зареєстрований та не проживає.

Як зазначено в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи, показів свідків сторони позивача, які підтвердили факт проживання позивача разом з ОСОБА_5 як чоловіка та жінки з 2001 року по день його смерті, показів свідків сторони відповідача, які також частково підтвердили даний факт, судом вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 були пов`язані спільним побутом та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2001 року до часу відкриття спадщини, а саме до 2020 року за адресою АДРЕСА_2 .

Проте, суд вважає встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу до 01.01.2004 р. неможливим, оскільки діючий Сімейний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю України, що діяв до набрання чинності СК України, не передбачав такого поняття, як проживання осіб однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому встановлення факту проживання однією сім`єю можливе лише з 01 січня 2004 року - з часу набуття чинності СК України.

Щодо вимоги позивача про визнання за нею як спадкоємця четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 зі спадкоємцем другої черги ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Зокрема, частиною другою статті 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з правовою позицією, яку висловив ВСУ у постанові від 21.10.2021 року у справі № 766/14057/17, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св19) та від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19).

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Суд зазначає, що про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані зазначала лише один свідок - ОСОБА_9 , покази якої є її суб`єктивною думкою. Інші допитані у судовому засіданні свідки не підтвердили цього факту. Крім того, позивачем на підтвердження вказаної обставини надано медичні довідки та виписки, з яких вбачається, що ОСОБА_5 перед смертю мав ряд хронічних захворювань, але вони не свідчать про перебування його у безпорадному стані. Перебування у безпорадному стані має підтверджуватись відповідними медичними (лікарськими) документами, висновками судово-медичних експертів. Таких доказів позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підверджували наявність у неї підстав для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, так як не надано доказів перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, тому у цій частині позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 без укладання шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 2020 рік за адресою АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного тексту - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2022 року.

Суддя: В. В. Морозов