справа № 361/6199/19
провадження № 2/361/136/22
У Х В А Л А

01 лютого 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Мищенко С.Л., Удовенко Д.С., Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Заліське» про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до СТ «Заліське» про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів.

11 жовтня 2021 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про передання цивільної справи №361/6199/19 за позовом ОСОБА_1 до СТ «Заліське» про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів за підсудністю до Господарського суду Київської області, мотивуючи її тим, що 17 березня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення в справі №361/5524/19, яким вирішив в задоволенні позову ОСОБА_1 до СТ «Заліське» про визнання недійсними рішень загальних зборів та відновлення становища відмовити.

28 травня 2021 року позивач направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області в справі №361/5524/19.

06 вересня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду справу за позовом ОСОБА_1 до СТ «Заліське» про визнання недійсними рішень загальних зборів передано за підсудністю до Господарського суду Київської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання представник відповідача СТ «Заліське» Гудінова І.Л. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила про закриття провадження в справі.

В постанові №754/13599/16 від 30 вересня 2020 року Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 (провадження №14-170цс19), постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18 (провадження №12-8гс19), постанові Великої палати Верховного Суду у справі №904/4887/18 (провадження №12-92гс19).

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст.19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, ст.20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом положень ст.167 ГПК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу ст.63 ГК України відносить підприємства, які утворюються кількома засновниками до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності. Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

З урахуванням наведеного, члени об`єднання незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

З огляду на викладене, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, розгляд заявлених ОСОБА_1 позовних вимог відноситься до юрисдикції господарського суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Заліське» про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів підлягає закриттю.

Крім того, згідно ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст.377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, підсудності якого відноситься вирішення спору.

Таким чином, передання справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, не відноситься до компетенції суду першої інстанції, а апеляційної або касаційної інстанції.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 255, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Заліське» про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів - закрити.

Відмовити у переданні цивільної справи №361/6199/19 (провадження №2/361/136/22) за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Заліське» про визнання незаконним та скасування протоколу загальних зборів за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С.Сердинський