Справа № 591/1764/21
Провадження № 2/591/305/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання - Синецької І.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та визнання права спільної сумісної власності, мотивуючи вимоги тим, що з 02 жовтня 1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . Проте, починаючи з 2018 року вони проживають окремо. За час шлюбу подружжям було набуто у власність серед іншого і нерухоме майно, а саме: будинок та земельна ділянка площею 0,0015 га за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана нерухомість була набута на підставі договору поділу об`єкта нерухомого майна та зареєстрована за ОСОБА_3 .

Зазначає, що оскільки майно було придбано нею та відповідачем за час шлюбу, тому воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому вона має намір поділити вище вказане майно, шляхом визнання за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку площею 0,0015 га за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках - по Ѕ частки за кожним.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд:

- розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 02 жовтня 1999 року Гончарівською сільською радою, Виборгського району, Ленінградської області;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинок та земельну ділянку площею 0,0015 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності за будинком та земельною ділянкою площею 0,0015 га за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках по Ѕ частці за кожним.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2021 року за заявою позивачки вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 та земельну ділянку площею 0,0015 га за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .

22 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_3 , який діє через представника ОСОБА_1 , звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. При цьому, у зустрічній позовній заяві відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу. Однак, відповідач заперечив проти позову в частині визнання спірного житлового будинку та земельної ділянки спільним сумісним майном подружжя з тих підстав, що вказане майно знаходиться у його власності на підставі договору дарування 19/100 частин житлового будинку та 19/100 частин земельної ділянки, відтак, є його особистою приватною власністю.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що за час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2013 року вони придбали трикімнатну квартиру загальною площею 68,84 кв.м, житловою площею 42 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . Також в січні 2020 року вони придбали легковий автомобіль NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 . Спірне майно було придбано сторонами за час шлюбу, подружжя мало спільний бюджет на час придбання спірного майна, тому це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в порядку, встановленому законом.

Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину майна за кожним, набутого ними за час шлюбу, а саме:

- трикімнатну квартиру загальною площею 68,84 кв.м, житловою площею 42 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ;

- легковий автомобіль NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2021 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2021 року роз`єднано позовні вимоги в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, виділивши у самостійні провадження:

1) позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя виділено в одне провадження, залишивши номер цивільної справи № 591/1764/21 (провадження № 2/591/1680/21);

2) позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу виділено в самостійне провадження, передано до канцелярії суду для її реєстрації.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2021 року прийнято відмову від зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині зустрічних позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 68,84 кв.м, житловою площею 42 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири за кожним. Закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині зустрічних позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 68,84 кв.м, житловою площею 42 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири за кожним.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 заперечив проти задоволення первісного позову та підтримав заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом. Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивачки.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 14).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Відповідно до договору дарування від 06 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., ОСОБА_3 безоплатно прийняв у дар 19/100 частин житлового будинку та 19/100 частин земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 84-85, 143-144).

На підставі договору поділу об`єкта нерухомого майна від 06 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., співвласники домовились про поділ натурі між собою житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 139-140).

У пункті 2 вказаного договору поділу об`єкта нерухомого майна від 06 серпня 2018 року вказано, що житловий будинок та земельна ділянка належать співвласникам на праві спільної часткової власності у таких частинах та на підставі таких документів, зокрема, ОСОБА_3 - частина будинку та ділянки на підставі: договору дарування частини нерухомого майна, посвідченого 06 серпня 2018 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., за реєстровим № 3044, зареєстрованого 06 серпня 2018 року у Державному реєстрі речового права на нерухоме майно.

Як зазначено у пункті 4 цього ж договору поділу об`єкта нерухомого майна від 06 серпня 2018 року, згідно висновку № 64 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого 06 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_5 та за домовленістю співвласників, після підписання договору, розподіляється склад новоутворених об`єктів нерухомого майна (будинку): співвласнику ОСОБА_3 , що складає цілу (1/1) частину належить: житловий будинок літ. М-І складається з: тамбур № 6 площею 2,5 кв.м, житлова № 7 площею 24,6 кв.м, коридор № 8 площею 9,6 кв.м, санвузол № 9 площею 7,1 кв.м, кухня № 10 площею 10,8 кв.м. Загальна площа по літ. М-І - 54,6 кв.м. Житлова площа по літ. М-І - 24,6 кв.м, в тому числі відповідна земельна ділянка. Пропонована адреса: АДРЕСА_4 (за рішенням Сумської міської ради) (а.с. 139-140).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12 березня 2021 року за ОСОБА_3 зареєстровано праві приватної власності житловий будинок загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 24,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору поділу об`єкта нерухомого майна від 06 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданої 05 квітня 2018 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, а також земельна ділянка площею 0,0015 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору поділу об`єкта нерухомого майна від 10 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. (а.с. 11-12).

За повідомленням Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 30 грудня 2021 року № 31/18-3111 згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 28 грудня 2021 року автомобіль NISSAN ROGUE, номерний знак НОМЕР_3 , 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с. 191).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК), ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом, суд виходить з того, що право власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку 0,0015 га за адресою: АДРЕСА_1 набуто ОСОБА_3 хоча і за час шлюбу, але на підставі договору дарування від 06 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., тому в силу вимог ст. 57 СК України є його особистою приватною власністю.

Посилання позивачки на те, що право власності на вказане нерухоме майно було набуто на підставі договору поділу об`єкта нерухомого майна від 06 серпня 2018 року, тому, на її думку, є спільним майном подружжя, є помилковим, оскільки вказаний договір поділу житлового будинку та земельної ділянки був укладений між співвласниками у праві спільної часткової власності всього житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 з метою виділення окремих новоутворених об`єктів нерухомого майна. Позивачка не була стороною цього правочину та на момент укладення договору поділу об`єкта нерухомого майна відповідачу належала частка у цьому житловому будинку за земельної ділянки на підставі договору дарування від 06 серпня 2018 року, тобто, на праві особистої приватної власності.

За таких обставин, оскільки право власності на спірне нерухоме майно виникло у відповідача на підставі договору дарування, тому вказане майно є його особистою приватною власності, отже, на нього не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення первісного позову, тому суд відмовляє у задоволенні первісного позову у зв`язку з необґрунтованістю.

Що стосується заявлених зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

Виходячи з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 30 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду із зустрічним позовом спірний автомобіль NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 був зареєстрований на праві власності за позивачкою ОСОБА_2 (а.с. 89, 134).

Однак, як повідомила позивачка в судовому засіданні, під час розгляду справи в суді вона в жовтні 2021 року продала цей автомобіль.

На запит суду Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Сумській області повідомив про те, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 28 грудня 2021 року автомобіль NISSAN ROGUE, номерний знак НОМЕР_3 , 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с. 191).

За таких обставин, оскільки станом на момент розгляду справи по суді позивачка відчужила спірний автомобіль, тому вказане майно не підлягає поділу між подружжям, оскільки його власником є інша особа. У такому разі, сплачена грошова сума за автомобіль може бути самостійним предметом поділу рухомого майна між подружжям, якщо буде доведено, що вказане майно вибуло внаслідок недобросовісної поведінки одного з подружжя. Однак оскільки таких вимог заявлено не було, тому суд, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання за відповідачем права власності на Ѕ частку на цей автомобіль.

Отже, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні і первісного, і зустрічного позовів відмовлено, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи в суді, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 81, 82, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Суддя А.С. Северинова