Ухвала

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 2-1208/11

провадження № 61-19172ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28 січня 2011 року та до досягнення повноліття. Рішення допущено до негайного виконання.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про відстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2011 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення повернуто.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 липня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

26 листопада 2021 року ОСОБА_1 через модуль «Електронний суд» із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року відмовлено, касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору та відсутності доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Встановлено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 454,00 грн, ОСОБА_1 у цій справі є відповідачем, а розмір його доходу за попередній календарний рік становить 21 157,00 грн,

що не перевищує 5 відсотків його річного доходу (21 157,00 грн х 5 /100 = 1 1057,85 грн).

29 грудня 2021 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник повторно подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору з мотивів скрутного матеріального становища.

Верховний Суд дійшов висновку про визнання касаційної скарги неподаної та її повернення заявнику, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Заявник після відмови йому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору судовий збір не сплатив.

Водночас його аргументи про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору з огляду на його майновий стан Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплати судового збору на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: (Kniat v. Poland) «Княт проти Польщі» від 26 липня 2005 року, пункт 44; (Jedamski and Jedamska v. Poland) «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Верховний Суд виходить з того, що з поданих доказів на підтвердження майнового стану випливає, що розмір доходу заявника за попередній календарний рік становить 21 157,00 грн, що не перевищує 5 відсотків його річного доходу (21 157,00 грн х 5 /100 = 1 1057,85 грн). Інших доказів про неспроможність сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 454,00 грн, який є порівняно незначним, заявник не подав.

Повторне клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору по суті є аналогічним попередньому клопотанню, яке було предметом розгляду з наданням відповідної оцінки.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

ЄСПЛ зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85.

Крім того, заявник не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2021 року щодо надання доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Посилання заявника на те, що через поширення Україною небезпечної гострої респіраторної хвороби COVID-19 він перехворів вже вдруге на COVID-19, за останній місяць погано себе почуває, на цей час не має можливості надати суду доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження зазначених обставин заявник не подав жодного належного та допустимого доказу.

Ураховуючи вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху не виконано.

Отже, оскільки заявник не виконав вимоги ухвали про залишення його касаційної скарги без руху щодо необхідності сплати судового збору та надання доказу надсилання листом з описом вкладень іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, це унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі (Golder v. the United Kingdom) «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

За правилами частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко