Справа №266/7727/21
Провадження№ 2/266/299/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г., ознайомившись із уточнюючою позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про визнання наказу незаконним та скасування наказу про відсторонення, зобов`язання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

17.12.2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 1361-к від 08.12.2021 року про відсторонення від роботи з поновленням.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року справу прийнято до розгляду в спрощеному позовному провадженні, без повідомлення сторін.

28.12.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 1361-к від 08.12.2021 року про відсторонення його від роботи, поновити його на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування (змінного) бази внутрішньо портової механізації БВМ ДП «ММТП» , зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток у розмірі 9266,10 гривень за час вимушеного прогулу за період з 09.12.2021 року по 28.12.2021 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.12.2021 року, вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 11.01.2022 року, заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог від 28.12.2021 року прийнято до розгляду у зв`язку з усуненням позивачем недоліків заяви.

31.01.2022 року на адресу суду надійшла уточнююча позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт», в якій він просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 1361-К від 08.12.2021 року «Про відсторонення від роботи», зобов`язати відповідача допустити його до роботи, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 09.12.2021 року по день фактичного розрахунку, стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 900,00 гривень.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 175ЦПК України передбачено,що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач не звільнений від сплати судового збору, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Такий висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18.

Від зазначеного правового висновку ані об`єднані палати Верховного Суду, ані Велика Палата Верховного Суду не відступили.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 30 січня 2019 року (провадження № 12-301гс18).

З огляду на викладене, за позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, крім подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, судовий збір справляється за ставками, визначеними пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Отже, за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судовий збір підлягає сплаті на загальних засадах.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з цим, згідно з ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Аналогічні приписи містяться у роз`ясненнях, викладених у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, згідно яких, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Враховуючи вимоги Закону суд попередньо визначає розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру - стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 09.12.2021 року по день ухвалення судом рішення по справі, у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, слід дійти висновку про залишення уточнюючої позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Уточнюючу позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про визнання наказу незаконним та скасування наказу про відсторонення, зобов`язання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Шишилін О. Г.