Р І Ш Е Н Н Я№ 127/14787/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 р. м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Подоляк М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Олійника А.М.,

представника відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області - Павлова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області про зміну дати звільнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 17.12.2019 згідно наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №02-119-к від 16.12.2019 його було призначено виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області.

09.03.2021 згідно наказу №02-44-к від 07.03.2021 ОСОБА_1 було звільнено з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у зв`язку з закінченням строку, та зроблено відповідний запис у трудову книжку.

З 03.03.2021 по 30.04.2021 відповідно до листа непрацездатності №168880 та довідок про тимчасову непрацездатність №0368, 2223 та 2773 ОСОБА_1 перебував на лікарняному. У довідці про тимчасову непрацездатність №2773 зазначено, що стати до роботи 01.05.2021.

Позивач зазначає, що з наказом про звільнення №72-к/тр від 05.03.2021 ознайомився 05.05.2021, цього ж дня отримав трудову книжку.

Позивач вважає, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області при його звільненні допустило порушення в частині дати звільнення, у зв`язку з перебуванням останнього на час звільнення на лікарняному.

За таких обставин позивач просить суд змінити дату його звільнення з посади виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, відповідно до пункту 2 частини першої статті 26 КЗпП України, з 09 березня 2021 року на 05 травня 2021 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження . (а.с. 19)

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи його тим, що у період з 17.12.2019 по 09.03.2021 ОСОБА_1 виконував обов`язки начальника Управління за строковим трудовим договором. Позивач був звільнений з роботи у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору, а норми трудового законодавства не містять заборони щодо такого звільнення в період тимчасової непрацездатності, а тому при звільненні ОСОБА_1 норми чинного законодавства не були порушені. Щодо зміни дати звільнення позивача з 09.03.2021 на 05.05.2021 у відзиві вказано, що дана вимога не підтверджена доказами та не підлягає задоволенню, оскільки в довідці про тимчасову непрацездатність зазначено період звільнення від роботи з 03.03.2021 по 30.04.2021.

Відповідач Фонд соціального страхування України, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи тим, що між позивачем та Фондом соціального страхування України було укладено строковий трудовий договір, строк дії якого визначався настанням юридичного факту - призначенням керівника управління. З 10.03.2021 ОСОБА_2 призначено на посаду начальника управління виконавчої дирекції Фонду у Вінницькій області, згідно з наказом виконавчої дирекції Фонду від 04.03.2021 №02-43-к на підставі контракту від 04.03.2021, тому звільнення позивача з урахуванням змісту наказу про призначення відповідає пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. ОСОБА_1 відповідно до наказу виконавчої дирекції Фонду від 04.03.2021 №02-44-к звільнено 09.03.2021 з підстав закінчення строкового трудового договору, відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто не з ініціативи роботодавця, а тому відповідач вважає, що заборона, встановлена ч.3 ст. 40 КЗпП України, на позивача не розповсюджується.

Представник позивача, адвокат Олійник А.М., надав суду заперечення на відзив (відповідь на відзив), у яких зазначив, що предметом позову є зміна дати звільнення ОСОБА_1 з 09.03.2021 на 05.05.2021, позивач не оскаржує свого звільнення та усвідомлює значення строкового трудового договору, розуміє етапи призначення та звільнення керівника управління. Щодо зміни дати звільнення позивача з 09.03.2021 саме на 05.05.2021, представник позивача зазначає, що у довідці про тимчасову непрацездатність №2773, вказано стати до роботи 01.05.2021, однак оскільки вказаний день є вихідним, а першим робочим днем є 05.05.2021, тому позивач просить змінити дату звільнення саме на 05.05.2021.

Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду у Вінницькй області надав суду заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову, та зазначає, що доводи позивача викладені у запереченні на відзив жодним чином не спростовують обставини, які викладені Управлінням у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Олійник А.М., вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та запереченні на відзив, просив стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області - Павлов В.Г., у судовому засіданні заперечував проти вимог позовної заяви в повному обсязі, просив суд відмовити в її задоволенні, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Фонду соціального страхування України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до копії наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №02-119-к від 16.12.2019, та копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 17.12.2019 призначено за строковим трудовим договором, виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на період до дати призначення керівника управління. (а.с.6, 9-12)

Відповідно до копії наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 04.03.2021 №02-44-к та копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 09.03.2021 звільнено з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у зв`язку із закінченням строку. (а.с. 9-12, 60)

Наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 04.03.2021 №02-43-к, ОСОБА_2 призначено начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, за строковим трудовим договором, з 10.03.2021 по 09.03.2022. (а.с. 61)

Згідно з копією наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області №72-к/тр від 05.03.2021 окрім іншого наказано провести з ОСОБА_1 повний розрахунок, а також видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку із розписом про отримання в книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них. (а.с. 8)

Відповідно до копії листа непрацездатності серія АЛА №168880 та копій довідок про тимчасову непрацездатність №0368, №2223, №2773 ОСОБА_1 у період з 03.03.2021 по 30.04.2021 був звільнений від роботи. (а.с. 13-15)

Згідно копії довідки про тимчасову непрацездатність №2773 яка видана ОСОБА_1 у графі: «стати до роботи» зазначено дату 01.05.2021. (а.с. 15)

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України, тобто через нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України.

Аналогічний висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 545/1151/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 320/7991/16, від 11 червня 2020 року у справі № 481/1043/17, від 08 липня 2020 року у справі № 752/11686/18, від 22 грудня 2020 року у справі № 127/33517/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18.

У разі порушення гарантії передбаченої ч. 3 ст. 40 КЗпП негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).

Отже, ОСОБА_1 09.03.2021 звільнено з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в період його тимчасової непрацездатності з 03.03.2021 по 30.04.2021, у зв`язку із закінченням строку, а тому суд вважає, що звільнення позивача відбулось з порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України і таке порушення підлягає усуненню шляхом зміни дати звільнення, що не впливає на права ОСОБА_2 , яка призначена на посаду начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, за строковим трудовим договором, з 10.03.2021 по 09.03.2022.

Оскільки згідно копії довідки про тимчасову непрацездатність №2773, у графі «Стати до роботи» вказано 01.05.2021, однак 01.05.2021 (субота) та 02.05.2021 (неділя) відповідно до положень ст. 67 КЗпП України є вихідними днями, 03.05.2021 та 04.05.2021 відповідно до положень ч.3 ст. 67 та 73 КЗпП України є вихідними днями, оскільки святкові дні зазначені у ст. 73 КЗпП України, а саме: «1 травня - День праці» та «один день (неділя) - Пасха (Великдень)» яка у 2021 році припадає на 02.05.2021, збігаються з вихідними днями, а тому відповідно вихідні дні переносяться на на наступний після святкового або неробочого, а тому першим робочим днем у який позивач мав приступити до роботи - 05 травня 2021 року.

Виходячи з наведеного вище, оскільки для звільнення позивача наявні підстави передбачені пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України - закінчення строку дії трудового договору, датою припинення трудових відносин позивача є -05 травня 2021 року.

Аналогічному висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.09.2020 по справі №205/4196/18, провадження № 14-670цс19.

Зважаючи на викладене вище, оскільки позивача ОСОБА_1 09.03.2021 звільнено з посади виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у зв`язку із закінченням строку, у період його тимчасової непрацездатності з порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України, суд дійшов висновку, що таке порушення підлягає усуненню шляхом зміни дати звільнення, а тому позовні вимоги слід задовольнити та змінити дату звільнення ОСОБА_1 виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області відповідно до пункту 2 частини першої статті 26 КЗпП України, з 09 березня 2021 року на 05 травня 2021 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 21, 23, 36, 40 КЗпП України, ст. ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області про зміну дати звільнення, задовольнити.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області відповідно до пункту 2 частини першої статті 26 КЗпП України, з 09 березня 2021 року на 05 травня 2021 року.

Стягнути з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 408 грн. 00 коп.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 408 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Фонду соціального страхування України, місцезнаходження юридичної особи: вул. Боричів Тік, буд. 28, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 40210180;

відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області, місцезнаходження юридичної особи: вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 41315197.

Повний текст рішення складено 01.02.2022.

Суддя: