Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-зз/641/10/22 Справа № 641/2300/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року

Комінтернівський районний суду м. Харкова в складі :

головуючого судді - Чайка І.В. ,

за участю секретаря Шумейко С.О.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 641/2300/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди , завданої пожежею , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Чайка І.В. перебуває цивільна справа № 641/2300/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди , завданої пожежею.

Також ОСОБА_2 звертався до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майна, а саме: квартири, що є власністю відповідача та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви зазначав, що він звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, спричиненою пожежею. Відповідач не вчиняв дій щодо відшкодування спричиненої йому шкоди та не сприяв зменшенню негативних наслідків пожежі. У вересня 2020 року він звернувся до відповідача із вимогою по відшкодування шкоди, на що отримав категоричну відмову. Так як відповідач вже неодноразово зазначав, що не збирається відшкодовувати завдану шкоду, то є всі підстави вважати, що він ухиляється і надалі уникатиме виплати матеріальної компенсації за спричинену шкоду. У квартирі, яка належить відповідачу на праві власності, він не проживає та з 2015 року і по теперішній час надає квартиру в оренду, Це дає позивачу підстави вважати, що квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, які поживають там протягом шести років, а відповідач наполягатиме на відсутності у нього коштів для компенсації збитків. Вважав , що невжиття заходив забезпечення позову може утруднити ефективний захист його порушених прав та існує обґрунтована підстава для забезпечення позову.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено , та накладено заборону відчуження майна, а саме: квартири, що є власністю ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви представник відповідача зазначив , що він не згодний з посиланням ОСОБА_2 на те , що оскільки відповідач ОСОБА_1 здає квартиру в оренду , то вона може бути відчужена на користь третіх осіб. Адвокат вважає , що посилання позивача на факт надання квартири в оренду навпаки доводить , що відповідач може отримувати дохід від здачі квартири. Крім того, представник відповідача , вважає , що таке посилання позивача свідчить про вину , як підставу для відшкодування шкоди саме орендарем , а не власником квартири. В уточненій позовній заяві вказано , що пожежа сталася з вини орендаря. Тобто орендар має право лише користуватись квартирою , проте не є її власником , тому представник відповідача вважає , що застосування заходів забезпечення позову вданому випадку є недоречним , а отже є беззаперечні підстави для його скасування.

На підставі викладеного представник просить скасувати заходи забезпечення позову.

Вивчивши заяву про скасування забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно п. 4 - 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд врахував наскільки конкретний захід, який було запропоновано вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовним вимогам, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідності до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, судом враховано практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно § 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вжиття заходів забезпечення позову має наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду цієї справи по суті, ніяким чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті та позбавлення іншої сторони прав та законних інтересів.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Таким чином , задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову носить тимчасовий характер який діє до винесення рішення по справі.

З матеріалів цієї справи слідує, що спір між сторонами не врегульовано, судове провадження не завершено , та станом на 04.02.2022 року рішення по суті спору не прийнято, відповідно підстави, які зумовили вжиття заходів забезпечення позову не відпали, оскільки предметом спору є саме відшкодування шкоди майну спричиненого пожежею та залиттям , також не встановлена вина осіб причетних до пошкодження майна позивача.

Крім того , як зазначають сторони по справі квартира АДРЕСА_2 , що є власністю ОСОБА_1 , здається в оренду , однак ухвала суду про заборону відчуження майна , не забороняє відповідачу ОСОБА_1 здавати її в оренду , або користуватись нею на власний розсуд , отже і не порушує жодним чином його права.

Враховуючи викладене , суд дійшов висновку , що заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. безпідставна , та не обґрунтована і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст. 158, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 641/2300/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди , завданої пожежею залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя -І. В. Чайка