_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/314/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Салтан Л.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування та збитків,-

ВСТАНОВИВ:

18.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування та збитків, у якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 27026,76 грн., яка складається з страхового відшкодування у розмірі 24680,76 грн. та збитків у розмірі 2346 грн., посилаючись на те, що 17.02.2021 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «SSANGYONG KORANDO», державний номер НОМЕР_1 не витримав дистанцію та здійснив зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA AURIS», державний номер НОМЕР_2 . Постановою Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 року (у справі № 947/7122/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Згідно висновку експерта № 5/21-Е від 24.03.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA AURIS», державний номер НОМЕР_2 складає 71255,75 грн. Проте ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» перерахувало на рахунок позивача лише 44074,09 грн. З відповіді ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стало відомо, що згідно з висновком вартості відновлювального ремонту вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA AURIS», державний номер НОМЕР_2 становить 51763,60 грн. Таким чином, різниця між дійсною вартістю відновлювального ремонту зазначеного автомобіля та розміром страхового відшкодування, виплаченого відповідачем становить 31186,66 грн. 22.06.2021 року позивач звернулася до відповідача з претензією, у якій просила перерахувати на її рахунок невиплачене страхове відшкодування. Однак листом від 30.07.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» повідомило позивача, що у Страховика відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування за висновком № 5/21-Е від 24.03.2021 року.

Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року позовну заяву прийнято розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву, позивачу заперечення відзив.

Не погоджуючись з позовними вимогами представником відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що Страховиком виключно на підставі норм спеціального Закону оцінено шкоду та здійснено визначення розміру страхового відшкодування та його виплату у встановленому Законом порядку, а наданий позивачем доказ на підтвердження розміру позовних вимог не є належним доказом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог, відзив на позовну заяву та докази надані на його підтвердження, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, 17.02.2021року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «SSANGYONG KORANDO», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (цивільно-правова відповідальність власника застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової шості власників наземних транспортних засобів № 118116707 укладеного Страховиком), який здійснив зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA AURIS», державний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 року (у справі № 947/7122/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

19.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з повідомленням про ДТП та з заявою на виплату страхового відшкодування.

02.03.2021 року у присутності позивача Страховиком був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу.

Для визначення вартості матеріального збитку (вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу), Страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 , який володіє спеціальними знаннями та відповідною спеціалізацією щодо оцінки колісних транспортних засобів.

Згідно з Висновком вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу № 12843 від 15.03.2021 року, складенного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,59) завданого автомобілю «TOYOTA AURIS», державний номер НОМЕР_2 , складає 51763,60 грн. з ПДВ на запасні частини.

За результатами проведеного розслідування, на підставі наявних документів, Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 44 295,57 грн. (відновлювальний ремонт з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,59, без урахування ПДВ та франшизи за Полісом № 118116707 у розмірі 2500,00 грн.), що позивачем не заперечується.

З заявами про повернення страхового відшкодування Страховику з причин незгоди з його розміром позивачка не зверталась, страхове відшкодування не повертала, а отже погодилась з його виплатою.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних них засобів».

Згідно з п. 1 ст. 2 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних них засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього юну.

Згідно з п. 1 ст. 22 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних них засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, визначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними у статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Згідно з п. 34.2 ст. 34 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних них засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для значення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Отже, Законом покладено обов`язок саме на Страховика встановлювати причини та обставини настання страхового випадку та оцінити розмір збитків. Даний обов`язок встановлений законодавством надання Страховику можливості перевірити обсяг завданих транспортному засобу пошкоджень власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Страховик, у встановлені Законом строки, виконав свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм Закону

Відповідач зазначає, що доказ наданий Позивачем на підтвердження розміру позовних вимог («Висновок експерта від 24.03.2021 №5/21-Е), є неналежним та не може бути прийнятий до уваги судом.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних них засобів», потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, лише якщо представник страховика не з`явився у визначений у п. 34.2 ст. 34 Закону строк.

З урахуванням того, що огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено представником Страховика у встановлений строк, Страховиком не порушено порядку оцінки розміру матеріальних збитки, завданих Позивачу, таким чином, до уваги, у якості доказу вартості транспортного засобу до ДТП необхідно брати Висновок № 12843 від 15.03.2021 рок.

Така правова позиція Страховика узгоджується із правовою позицією Верховного Сум викладену ним у постанові від 11.09.2019 року у справі № 161/14532/16-ц, де Верховний Суд, відмовляючи у задоволенні позову до страхової компанії зазначив:

«Положенням пункту 34. 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для, визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБу) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, виходячи з наведених положень Закону, потерпілий має право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Представник Страховика суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу позивача 02.03.2021 року, що підтверджується змістом Висновоку № 1284 від 15.03.2021 року та додатками до нього.

Таким чином, з урахування відсутності порушення представником страховика встановленого Законом строку проведенні огляду пошкодженого майна, тому висновок, наданий позивачем судом не приймається судом до уваги.

Як вбачається із вступної частини Висновку експерта від 24.03.2021 №5/21-Е, позивач звернулася до судового експерта Вітвіцького І. І. 19.02.2021 року , тобто через 2 дні після ДТП та, навіть до моменту огляду транспортного засобу представником Страховика.

Отже, замовлення Позивачем висновку не спричинене незгодою із розміром страхового відшкодування, здійсненного Страховиком, адже на момент замовлення висновку у Вітвіцького І. І . Позивач не була і не могла обізнана із розміром страхового відшкодування.

Позивач у позовній заяві зазначає, що Висновок № 12843 від 15.03.2021 не може на її думку, належним доказом на підтвердження розміру страхового відшкодування, оскільки, як вона зазначає,що оцінювач врахував ціни на 2020 рік.

Однак, як вбачається з ремонтної калькуляції, яка є додатком до Висновку № 12843 від 15.03.2021 року, оцінювач застосував ціни на 24.02.2021 рік.

Що ж стосується Бюлетеню автотоварознавця, то оцінювач ОСОБА_4 застосовував дані з Бюлетеню автотоварознавця № 117 за лютий 2021 року (витяг є додатком до Висновку № 12843 від 15.03.2021), аналогічний тому, що застосовував і експерт Вітвіцький І.І. , у висновку, який надає Позивач.

Отже, зазначення у вступній частині Висновку № 12843 від 15.03.2021 є технічною помилкою (опискою), що жодним чином не вплинула на визначений експертом ОСОБА_4 розмір матеріального збитку, завданий Позивачу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Страховик, у встановлені Законом строки, повністю виконав свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм Закону, суд приймає до уваги експертний висновок № 12843 від 15.03.2021 року, тому правові підстави для стягнення додаткового страхового відшкодування - відсутні.

Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінює усі докази в сукупності, а тому, враховуючи наявність належних доказів щодо підтвердження вини та причинно-наслідкового зв`язку, наявність Полісу добровільного страхування цивільно-правової відповідальності та визнання страховиком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.02.2021 року, страховим випадком, наявність перерахунку страхового відшкодування позивачу відповідно до висновку № 12843 від 15.03.2021 року щодо встановлення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що у позовній заяві слід відмовити, оскільки правові підстави для стягнення додаткового страхового відшкодування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 353-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування та збитків у розмірі 27026, 76 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Салтан Л. В.