Дата документу 01.02.2022 Справа № 314/1486/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1486/20 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/195/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 09 лютого 2018 року між ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-92190, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 64040,00 грн.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором, відповідач сплачує відсотки за процентною ставкою 44,99% річних.

21 грудня 2019 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу вих. № 1365986 від 18 грудня 2019 оку щодо дострокового погашення заборгованості, яка була отримана відповідачем 27 грудня 2019 року, проте заборгованість за кредитним договором не погашена.

Станом на 19 лютого 2020 року заборгованість відповідача становить 75213,75 грн., яка складається з: 56914,57 грн. сума заборгованості за кредитом, 16328,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 1970,93 грн. пеня.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-92190 від 09 лютого 2018 року в розмірі 75213,75 грн., судовий збір в розмірі 2102 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 9777 грн., витрати у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-92190 від 09 лютого 2018 року у розмірі 75213,75 грн., яка складається з: 56914,57 грн. сума заборгованості за кредитом; 16328, 25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1970,93 грн. пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2102 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповідомлення про розгляд справи через його перебування на службі у Збройних Силах України, необґрунтованість розрахунку заборгованості, позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення пені, безпідставність стягнення з нього пені та відсотків з огляду на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просив скасувати рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за відсотками в розмірі 16328,25 грн. та пені в розмірі 1970,93 грн. та відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог, рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача АТ «Кредобанк» - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції»,

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством, найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-92190 (далі - Кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 64 040,00 грн. на строк до 08.02.2023 року на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до пункту 4.1 Кредитного договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитними коштами за процентною ставкою 44,99 % річних.

Пунктом 6.2 Кредитного договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості згідно Графіку платежів (Додаток №1), всього 60 щомісячних платежів по 2721 грн. щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, відрахованого від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати , що передує даті погашення заборгованості Позичальника (пункт 7.1 Кредитного договору).

21 грудня 2019 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу № 1365986 від 18 грудня 2019 року щодо дострокового погашення заборгованості, проте заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не погашена.

Станом на 19 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за розрахунком банку становить 75 213,75 грн. та складається з: 56 914,57 грн. сума заборгованості за кредитом, 16 328,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 1 970,93 грн. заборгованість за пенею (за період з 09.02.2018 року по 19.02.2020 року) (а.с.35). Зазначений розрахунок банку відповідачем не спростований.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18.

Довідкою військової частини НОМЕР_1 №1615/к Міністерства Оборони України від 04.11.2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а саме: солдатом військової частини НОМЕР_1 №1615/к на підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1615/к від 28.10.2019 року (а.с.118).

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримав посвідчення серія НОМЕР_2 ветерана війни учасника бойових дій (а.с.117).

Отже, відповідач ОСОБА_1 , як військовослужбовець, який перебував на військовій службі, в силу положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», який набрав чинності з 08 червня 2014 року, починаючи з 28.10.2019 року звільняється від нарахування процентів та сплати штрафних санкцій - пені в сумі 1358,83 грн. за невиконання зобов`язань за користування кредитом.

Як вбачається з щомісячного розрахунку заборгованості (а.с.35-36) останню суму на погашення кредиту в розмірі 1106,45 грн. відповідач сплатив в липні 2019 року, а заборгованість ОСОБА_1 перед банком за процентами та пенею утворилась до того часу, як він набув статусу військовослужбовця за наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1615/к від 28.10.2019 року.

Таким чином, виходячи з розрахунку заборгованості (а.с.35), з ОСОБА_1 не підлягає стягненню заборгованість за процентами та пенею, починаючи з 28 жовтня 2019 року, зокрема:
- заборгованість за процентами, нарахованими на поточну суму заборгованості в сумі 8240,35 грн.,
- заборгованість за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 503,52 грн.,
- заборгованість за пенею (у період з 28.10. 2019 року по 19.02. 2020 року) в сумі 1358,83 грн.

За вищевказаних обставин, рішення суду згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині задоволення позовних вимог АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками та пенею за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами в сумі 7584,38 грн. (16 328,25 грн. 8 240,35 грн. 503,52 грн. = 7584,38 грн.), заборгованості за пенею в сумі 612,10 грн. (1970,93 грн. - 1358,83 грн. = 612,10 грн.). В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та заборгованості за пенею - відмовити.

Рішення суду частині задоволення позову Акціонерне товариство «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 56 914,57 грн. рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України АТ«Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1819,66 грн., ОСОБА_1 має право на компенсацію позивачем суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 423,50 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», судовий збір в розмірі 1396,15 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року у цій справі скасувати в частині стягнення заборгованості за відсотками, пені, судового збору та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та пенею за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», за кредитним договором від 09 лютого 2018 року № CL-92190 заборгованість за процентами в сумі 7584 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 38 копійок та заборгованість за пенею в сумі 612 (шістсот дванадцять) гривень 10 копійок.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та заборгованості за пенею - відмовити.

В решті рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», судовий збір в розмірі 1396 (тисяча триста дев`яносто шість) гривень 15 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова