УХВАЛА

Іменем України

02.02.2022 Справа №607/1791/22

Провадження № 2-н/607/156/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення,

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» (далі за текстом КП «Тернопільводоканал) звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 633 ЦК України між КП «Тернопільводоканал» та боржниками укладений публічний договір про надання послуг, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 624 від 15.07.2015. Внаслідок неналежного виконання боржниками умов даного договору утворилась заборгованість за надані заявником послуги з водопостачання та водовідведення. Станом на 01.01.2022 розмір такої заборгованості становить 1984 грн 81 коп. На вимогу заявника сплатити наявну заборгованість боржники належним чином не відреагували та заборгованість за отримані послуги не сплатили. За таких підстав, з урахуванням вимог ст. 11, 509, 525, 526, 541 ЦК України, ст. 67, 68, 160, 162 ЖК УРСР КП «Тернопільводоканал» просить видати судовий наказ, яким стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1984 грн 81 коп., інфляційні донарахування у розмірі 11 грн 75 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 09 грн 07 коп. та здійснити розподіл судових витрат.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу та надані заявником докази, оцінивши докази кожний окремо та їх взаємний зв`язок у сукупності, суддя дійшов такого висновку.

Частини 1, 2 ст. 160 ЦПК України визначають, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі за текстом Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі за текстом Правила).

Частина 1 ст. 12 Закону визначає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Так само і згідно з п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Так, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 624 від 15.07.2015 встановлені умови публічного договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення для населення, а також ухвалено КП «Тернопільводоканал» надавати вказані вище послуги в м. Тернополі для житлових приміщень, договори на надання послуг для яких не укладені в письмовій формі, на умовах такого публічного договору.

Як вбачається з довідки № 269 від 22.11.2021, виданої ПП «Загребелля», власником особового рахунку житлової площі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також власником цього житла є ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за даною адресою. До складу сім`ї ОСОБА_1 належать її діти: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які також зареєстровані за місцем проживання матері.

Звертаючись до суду із заявою про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, КП «Тернопільводоканал» на обґрунтування такого солідарного стягнення посилається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також споживають надані комунальні послуги, а відтак, враховуючи неподільність предмету зобов`язання, також мають оплачувати ці послуги.

Однак суддя не може погодитись із вказаними доводами заявника з огляду на таке.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

При цьому індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) (ч. 3 ст. 14 Закону). Поняття співвласника багатоквартирного будинку міститься в п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» і визначає, що співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Системний аналіз вказаних вище норм закону дає судді підстави дійти висновку, що індивідуальний договір про надання відповідної комунальної послуги, зокрема послуг з водовідведення та водопостачання, повинен укладатися із споживачем-власником (співвласником) нерухомого майна або за його згодою з іншою особою, яка користується даним майном та отримує відповідну комунальну послугу. При цьому якщо квартира належить на праві власності лише одному власнику, то і договір про надання комунальних послуг має укладатися щодо даного об`єкта нерухомого майна з однією особою власником або іншою особою за згодою останнього. Відтак і обов`язок щодо виконання умов даного договору може виникати лише в однієї особи-споживача, з якою відповідним комунальним підприємством укладений такий договір.

Такі висновки судді також підтверджуються умовами договору про надання населенню багатоквартирних будинків послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, доданого заявником до заяви про видачу судового наказу. Як убачається з умов цього договору, сторонами договору є КП «Тернопільводоканал» та споживач, який є власником, орендарем чи квартиронаймачем житлового приміщення. При цьому п. 1.1. договору визначає, що комунальні послуги виконавець зобов`язується надавати споживачеві та членам його сім`ї, а обов`язок щодо здійснення оплати за спожиті послуги покладається лише на споживача. Аналогічна умова щодо здійснення оплати за спожиті послуги саме споживачем, а не солідарно усіма особами, які проживають разом зі споживачем та також споживають комунальні послуги, міститься і в розділах договору, які регулюють оплату спожитих послуг та права та обов`язки сторін.

Вказане також підтверджується тим, що попередження про виникнення заборгованості з вимогою негайно сплатити існуючий борг заявник скеровував лише власнику житла ОСОБА_1 , а не усім особам, які проживають за вказаною адресою.

При цьому суддя вважає сумнівними відомості, які містяться у довідці № 269 від 22.11.2021, виданій ПП «Загребелля», щодо того, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належать її діти: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є старшими за віком, ніж ОСОБА_1 .

Крім цього, суддя зауважує, що правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами Цивільного кодексу України та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями. Так, ст. 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим норми ст. 160, 162 ЖК Української РСР, на які в обґрунтування заявлених вимог посилається заявник, входять до глави 6 цього кодексу, яка регулює правовідносини з користування будинками приватного житлового фонду, зокрема з наймачами цих житлових приміщень, членами їх сімей та власником житлового фонду, які виникають на підставі договору найму цього приміщення.

При цьому ст. 160 ЖК УРСР визначає рівні права та обов`язки наймача та членів його сім`ї між собою та перед третіми особами, зокрема щодо солідарної майнової відповідальності членів сім`ї разом з наймачем за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення, яке належить до приватного житлового фонду.

Положеннями ст. 162 ЖК УРСР регулюється порядок визначення та внесення плати за користування житловим приміщенням, яке належить громадянину на праві приватної власності та право на користування яким мають інші особи, зокрема наймачі та члени їх сімей на підставі договору найму. Аналогічна норма міститься і в ст. 759 ЦК України.

Отже, правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення, належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. Положення ст. 160, 162 ЖК УРСР разом з положеннями глави 58 ЦК України регулюють правовідносини з найму житлового приміщення, тобто речові права на чуже майно, а тому зазначені норми права не підлягають застосуванню до правовідносин з утримання власниками належного їм на праві приватної власності майна, зокрема щодо сплати комунальних послуг.

Таким чином, положення ст. 160, 162 ЖК УРСР не підлягають до застосування до правовідносин щодо солідарного стягнення заборгованості з наданих комунальних послуг з власника майна та членів його сім`ї.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 04.11.2015 (справа № 6-734цс15) та Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 (справа № 461/14558/14-ц).

Пункт 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначає, що якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

За таких підстав, враховуючи, що заявник не надав доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 чи особами, які мають право укладати договір про надання комунальних послуг відносно даного нерухомого майна, суддя дійшов висновку, що заявником не доведена наявність фактичних договірних відносин між КП «Тернопільводоканал» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відтак із поданої заяви не вбачається обов`язок останніх щодо сплати заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, що надавались заявником відносно вказаного вище об`єкта нерухомості, та як наслідок не вбачається виникнення у КП «Тернопільводоканал» права грошової вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому у видачі судового наказу в цій частині слід відмовити.

Однак суддя роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу з цієї підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 160, 161, 165-167, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Тернопільводоканал» в частині заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська