Провадження № 6/643/46/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Коцюбинської М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» (далі заявник) звернулось до суду з заявою, в якій просить замінити вибулого стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт-Капітал» щодо виконання рішення у справі № 643/15491/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначено, що на підставі Договорів факторингу від 21.06.2018 року, від 26.12.2018 року та Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2019 року до заявника перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2021 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання 03.02.2022 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи положення ст. 442 ЦПК України, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, які гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, встановив наступне.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року, ухваленим в цивільній справі 643/15491/15-ц, позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошові кошти в розмірі 28883,72 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні сімдесят дві копійки) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 288,84 грн. (двісті вісімдесят вісім гривень вісімдесят чотири копійки).

Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, зазначена заборгованість виникла у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 500959229 від 10.09.2014 року.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» (Клієнтом) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Фактором) укладено Договір факторингу № 1 та Додаток № 1 до вказаного договору, згідно яких Клієнт відступив Факторові свої права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500959229.

Як вбачається з платіжного доручення № 19339 від 21.06.2016 року, оплату за вказаним вище договору здійснено.

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» (Клієнтом) та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» (Фактором) укладено Договір факторингу 2019-1КІ/Веста та Додаток № 1 до вказаного договору, згідно яких Клієнт відступив Факторові право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500959229.

Як вбачається з платіжного доручення № 88 від 27.12.2018 року, оплату за вказаним вище договором здійснено.

16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» (Первісним кредитором) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новим кредитором) укладено Договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1 та Додаток 1-1 до нього, згідно яких Первісний кредитор відступив Новому кредиту, а останній прийняв право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500959229.

Як вбачається з платіжного доручення № 10 від 22.01.2019 року, оплату за вказаним вище договором здійснено.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 зазначено наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

В постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року в справі № 643/4902/14-ц зазначено, що відсутність відкритого виконавчого провадження не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну стягувача у цивільній справі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог про заміну стягувача.

Керуючись ст. 258-261, 352-353, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-б, ) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року, ухваленого у цивільній справі № 643/15491/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов