УХВАЛА

12 січня 2022 року

м. Київ

справа № 453/121/19

провадження № 61-16508вно21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи», про витребування від добросовісного набувача об`єкта нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» (далі - ТОВ «Транспортні системи»), про витребування від добросовісного набувача об`єкта нерухомого майна.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є кінцевим власником нерухомого майна - приміщення магазину, загальною площею 412,4 кв. м, розташованого на АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11 грудня 2017 року позов заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України до ТОВ «Транспортні системи», треті особи: Фонд державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення - магазину, загальною площею 412,4 кв. м, та зобов`язання повернути майно задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення «1-17», загальною площею 412,4 кв. м, розташованого на АДРЕСА_1 , укладений 29 грудня 2008 року між концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України та ТОВ «Транспортні системи». Позов у частині зобов`язання ТОВ «Транспортні системи» повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України нежитлові приміщення, загальною площею 412,4 кв. м, на АДРЕСА_1 припинено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22 березня 2018 року рішення Господарського суду Львівської області від 11 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29 грудня 2008 року, укладеного між концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України та ТОВ «Транспортні системи», скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. В іншій частині рішення залишено без змін.

Посилаючись на те, що спірне нежитлове приміщення вибуло з управління позивача без його волі, а також без погодження з Фондом державного майна України, що встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 11 грудня 2017 року та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22 березня 2018 року, заступник військового прокурора Західного регіону України просив витребувати з володіння ОСОБА_1 та повернути у власність держави в особі Міністерства оборони України та в господарське відання концерну «Військторгсервіс» нерухоме майно - приміщення магазину, загальною площею 412, 4 кв. м, розташоване на АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ), шляхом його звільнення (а. с. 6, т. 1).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 06 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29 грудня 2008 року, укладеного між концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України та ТОВ «Транспортні системи», не свідчить про вибуття вказаного майна із володіння попереднього власника поза його волею, оскільки волевиявлення позивача на відчуження спірного майна підтверджується фактом укладення вказаного договору. Крім того, витребування спірного нежитлового приміщення від ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу заступника військового прокурора Західного регіону України залишено без задоволення, рішення Сколівського районного суду Львівської області від 06 липня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, вважаючи, що до таких висновків місцевий суд дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи, дотримуючись принципу змагальності сторін.

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року касаційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону задоволено.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 06 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 та повернуто у власність держави в особі Міністерства оборони України та в господарське відання концерну «Військторгсервіс» нерухоме майно - приміщення магазину, загальною площею 412, 4 кв. м, розташоване на АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ), шляхом його звільнення.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що відчуження концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 здійснено поза волею його власника - Міністерства оборони України, шляхом укладення 29 грудня 2008 року договору купівлі-продажу з ТОВ «Транспортні системи», що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, тому майно набуте ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, оскільки ТОВ «Транспортні системи» не мало права його відчужувати, а тому спірне нежитлове приміщення підлягає витребуванню на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України від відповідача, який є його останнім власником.

Надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до Верховного Суду

07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами у цій цивільній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року відкрито провадження за заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами та витребувано з Сколівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 453/121/19.

У грудні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Як на підставу для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи).

Заявник зазначає, що у зв`язку із витребуванням судовим рішенням спірного майна він мав намір звернутися до товариства з обмеженою відповідальністю «Ресмус» (далі - ТОВ «Ресмус») з метою повернення витрачених коштів на купівлю такого майна, проте із наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) інформації йому стало відомо, що станом на момент розгляду цієї справи вказана юридична особа була припинена. Такі обставини щодо припинення юридичної особи, від якої заявник набув право власності на об`єкт нерухомості, існували ще з початку розгляду справи, на час розгляду справи ці обставини не були відомі ні заявникові, ні суду, та з`ясовані заявником лише 06 жовтня 2021 року внаслідок отримання інформації із ЄДР. Крім цього, обставини щодо припинення ТОВ «Ресмус» як продавця майна, яке набуте заявником, має істотне значення для розгляду цієї справи, оскільки в силу законодавчих норм суд при задоволенні віндикаційного позову повинен вирішити питання про відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат на придбання майна.

Із урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, постанову Верховного Суду від 22 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін рішень судів попередніх інстанцій.

Доводи інших учасників справи

Від інших учасників справи не надходив відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 29 грудня 2008 року між концерном «Військторгсервіс» та ТОВ «Транспортні системи» укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину «1-17», загальною площею 412,4 кв. м, що становить 13/100 частки житлового будинку, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19-21, т. 1).

02 жовтня 2009 року між ТОВ «Транспортні системи» та ОСОБА_2 укладений договір міни, відповідно до якого ОСОБА_2 обміняв належний йому на праві власності автомобіль на належне ТОВ «Транспортні системи» нерухоме майно на АДРЕСА_1 (а. с. 17, 18, т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради від 25 лютого 2015 року № 20 дозволено ОСОБА_2 поділ нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на два самостійні об`єкти: житловий будинок та нежитлові приміщення магазину. Присвоєно окремий адресний номер № 13 «г» нежитловому приміщенню - магазину «1-17», яке знаходиться на АДРЕСА_1 (а. с. 28, т. 1).

31 липня 2015 року та 01 серпня 2015 року між ТОВ «Ресмус» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладені договори купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 412,4 кв. м, на АДРЕСА_1 (а. с. 22-25, т. 1).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11 грудня 2017 року у справі № 914/2688/13 визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення «1-17» від 29 грудня 2008 року, загальною площею 412,4 кв. м, розташованого на АДРЕСА_1 , укладений між концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України та ТОВ «Транспортні системи». Провадження у частині позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Транспортні системи» повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання концерну «Військторгсервіс» нежитлові приміщення, загальною площею 412,4 кв. м, на АДРЕСА_1 припинено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22 березня 2018 року рішення Господарського суду Львівської області від 11 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29 грудня 2008 року, укладеного між концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України та ТОВ «Транспортні системи», скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. В іншій частині рішення залишено без змін (а. с. 95-105, т. 1).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою є те, що вона існувала на час розгляду справи; ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).

Звертаючись із заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку із витребуванням спірного майна він мав намір звернутися до ТОВ «Ресмус» із метою отримання повернення витрачених коштів на купівлю такого майна, проте із наявної у ЄДР інформації йому стало відомо, що станом на момент розгляду цієї справи вказана юридична особа була припинена, що є істотною обставиною для розгляду цієї справи та не була відома йому під час розгляду справи у судах.

Проте такі доводи заявника є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з відомостями, які містяться в ЄДР, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «Ресмус» здійснено 21 квітня 2016 року.

Із позовом у цій справі заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України звернувся до суду в січні 2019 року.

Отже, обставини щодо припинення діяльності ТОВ «Ресмус» існували на час відкриття провадження та розгляду справи у судах.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження факту припинення діяльності ТОВ «Ресмус» під час розгляду справи по суті, оскільки відомості про таку обставину є загальнодоступними та перебувають у відкритому доступі у ЄДР.

Тобто, при належному виконанні заявником своїх обов`язків у змагальному процесі, зазначені ним обставини могли бути йому відомі до ухвалення рішення по суті спору.

Враховуючи наведене, зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, згідно з якими підставами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Також колегія суддів зазначає, що у категоріях справ про витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України суд має встановити спосіб, за яким майно вибуло із володіння власника (за його волею чи поза його волею). При цьому власник із дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

У цій справі, яка переглядалася Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (провадження № 61-3191св21), касаційний суд виходив із того, що відчуження концерном «Військторгсервіс» Міністерства оборони України спірного нежитлового приміщення здійснено поза волею його власника - Міністерства оборони України, тому майно набуте ОСОБА_1 без достатньої правової підстави, оскільки ТОВ «Транспортні системи» не мало права його відчужувати.

Таким чином, обставини щодо припинення ТОВ «Ресмус», на які посилається заявник як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення касаційного суду, і вони не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену касаційним судом у судовому рішенні, оскільки за встановлених у справі обставин ТОВ «Ресмус» є одним із подальших набувачів спірного майна, яке вибуло із володіння власника поза його волею у зв`язку із укладенням договору купівлі-продажу між третіми особами, а тому факт припинення ТОВ «Ресмус» жодним чином не впливає на правильність висновків Верховного Суду.

Отже, наведені заявником підстави не підпадають під дію пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не спростовують факти, покладені в основу судового рішення касаційного суду, й фактично зводяться до незгоди заявника з постановою суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина четверта статті 429 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року (провадження № 61-3191св21).

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи», про витребування від добросовісного набувача об`єкта нерухомого майна відмовити.

Постанову Верховного Суду від 22 вересня 2021 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

О. С. Ткачук