Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2022 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Глазістовій К.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна під час шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебувала у шлюбі з 15.08.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. На теперішній час до суду подана позовна заява про розірвання шлюбу, провадження по справі відкрито. В період сумісного проживання ними за спільні кошти було придбано транспортний засіб марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 4000 доларів США, що еквівалентно 97000 грн. Вважає, що вказаний автомобіль належать їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Сторони не мають домовленості про поділ спільного майна. На даний час відповідач користується їх спільним автомобілем Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Просила визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 97000 грн., виділити відповідачу ОСОБА_2 вказаний транспортний засію, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка становить 48500 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів по вказаній справі.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2020 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження якої доручено експерту Горлову М.М.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 лютого 2022 року замінено прізвище позивачки з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка згідно висновку, проведеної судової автотоварознавчої експертизи становить 28759, 20 грн., справу просила розглядати за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2019 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07 жовтня 2014 року.

Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.11.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 09.10.2019 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу - автомобілю марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , дата реєстрації - 29.11.2018 року.

Відповідно до висновку спеціаліста №1345/21 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу, проведеної ФОП ОСОБА_8 на підставі ухвали суду від 29.09.2020 року визначено, що ринкова вартість автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату дослідження 29.05.2021 року становить 57518,40 гривень, ринкова вартість 1/2 частини автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату дослідження 29.05.2021 року становить 28759,20 гривень.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 61 СК України передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності (ст.66 СК України).

У ст. 69 СК України вказано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України передбачає, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За положенням ст. 369 ЦК України - співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Зважаючи на те, що сторонами досягнута домовленість щодо розподілу між ними автомобілю, який перебуває в користуванні відповідача, суд вважає за необхідне визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 57518,40 грн. виділити ОСОБА_2 в натурі автомобіль марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 57518,40 грн.

Здійснюючи поділ майна подружжя, врахувавши презумпцію рівності часток, а також вимоги статті 71 СК України, згідно з якою поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України), суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за належну їй 1/2 частку у праві власності на це майно в розмірі 28759,20 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна під час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 384,20 грн., а з відповідача на користь позивача слід стягнути 384,20 грн.за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60,61,69,70, 71 СК України, ст. 364 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна під час шлюбу задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в натурі автомобіль марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Daewoo Nexia 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 28759, 20 грн. (двадцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 384,20 грн.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м.Маріуполі Донецької області (м.Маріуполь, пр.Миру, 68) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , 50% судового збору, сплаченого нею за квитанцією №МР_АВ120992ВNA_11342955 від 17.12.2019 року (отримувач Маріуп.УК/Кальміуський р-н/22030101 (код отримувача 37989721, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), МФО отримувача 899998, призначення платежу: *;101; НОМЕР_5 ;22030101, судовий збір (Державна судова адміністрація України,050) ОСОБА_1 ;;;) при подачі позову в розмірі 384,20 грн.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. В. Литвиненко