Справа № 196/758/21
№ провадження 2/196/57/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.,

секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Вказує, що приблизно в 1978 році закінчив будівництво будинку АДРЕСА_1 . Його син ОСОБА_3 народився в 1977 році і з цього часу проживав з ним за вказаною адресою до 2015 року.

В 2014 році син одружився та перейшов зі своєю сім`єю в будинок АДРЕСА_1 , де фактично проживає і по сьогоднішній день.

З 2015 року ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації та місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На його неодноразові вимоги змінити свою реєстрацію на місце, де він фактично проживає, ОСОБА_3 відповідає відмовою, а йому ця обставина заважає отримати субсидію.

На підставі викладеного, прохає визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку, судові витрати стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Руденко А.В. позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно реєстраційного посвідчення Дніпродзержинського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.07.2021р. №803 виданій ОСОБА_1 до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 - заявник, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_3 - син, зареєстрований, але не проживає (а.с.10).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та фактично проживає разом зі своєю дружиною, разом з ними зареєстрований син ОСОБА_3 , але фактично не проживає (а.с.11-12).

Через наявну реєстрацію ОСОБА_3 , у позивача створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні власним нерухомим майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання.

Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає.

На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку -законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 904,00 грн.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 328, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150 ЖК Української РСР, ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 03.12.1996, РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстраційного обліку з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в сумі 904,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 07.02.2022 року.

Суддя: А.І. Руснак