Постанова

Іменем України

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 329/514/20

провадження № 61- 12770св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області, Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 червня 2021 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кухаря С. В., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, ОСОБА_2 про скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно з розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок із земель колишнього КСП «Нива» № 418 від 02 грудня 2016 року на підставі сертифікату серії ЗП № 0057778 ОСОБА_2 було реалізоване право на отримання 1/1 (цілої) частини частки (паю).

Проте, позивачка також мала право на отримання частки (паю) в розмірі Ѕ частини частки (паю) за сертифікатом серії ЗП № 0057778, тобто половину від того, що отримала ОСОБА_2 .

Разом з тим, ОСОБА_2 приховала в заяві до голови районної державної адміністрації факт існування співвласника земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЗП № 0057778. При цьому, ОСОБА_2 повинна була додати до заяви свідоцтво про право на спадщину саме на Ѕ частину частки (паю).

Позивач вважає, що ОСОБА_2 незаконно отримала земельну ділянку за сертифікатом серії ЗП №0057778.

З урахуванням викладених обставин просила суд, скасувати розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок із земель колишнього КСП «Нива» № 418 від 02 грудня 2016 року в частині виділення пасовищ ОСОБА_2 , зобов`язати голову Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області виділити позивачу земельну частку (пай).

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. До апеляційної скарги заявником також було долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху на підставі статей 185, 357 ЦПК України, оскільки така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а також у зв`язку з несплатою судового збору. Надано заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для надання суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних причин для його пропуску, а також оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2 522,40 грн на вказаний розрахунковий рахунок в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила частини четвертої статті 357 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 30 квітня 2021 року подано суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Продовжено ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2 522,40 грн на вказаний розрахунковий рахунок в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила частини другої статті 357 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2021 року ОСОБА_1 27 травня 2021 року подано суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 29 травня 2021 року заявником подано заяву про уточнення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Продовжено ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2 522,40 грн на вказаний розрахунковий рахунок в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила частини другої статті 357 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 18 червня 2021 року подано суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 червня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року на підставі статей 185, 357 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» відсутні, вимоги ухвали апеляційного суду заявником апеляційної скарги у встановлений судом строк не виконані.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

28 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 червня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції як незаконну.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

08 листопада 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Установивши, що у наданий судом строк позивачка недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі апеляційного суду від 02 червня 2021 року не усунула, оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2 522,40 грн на вказаний розрахунковий рахунок в межах строку, встановленого судом, не надала, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику.

При цьому слід приймати до уваги, що заявником апеляційної скарги у клопотаннях про звільнення від сплати судового збору зазначались одні й ті ж саме підстави для звільнення, оцінка яким апеляційним судом надавалась, строк для виправлення недоліків неодноразово продовжувався.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Верховний Суд встановив, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги її висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов