Справа № 2033/2-245/11
Провадження № 4-с/645/12/22
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретар судового засідання Костенко Л.К.,

за участю представника скаржника адвоката Мінькової В.В.

державного виконавця Мороз Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

встановив:

ОСОБА_1 , в особі свого представника Мінькової В.В., яка діє на підставі ордеру серії АХ №1075767 від 11.11.2021 року, звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою, згідно якої вона просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61203389, винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10.02.2020 року; зобов`язати державного виконавця Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в провадженні якого перебуває виконавче провадження ВП №61203389 винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.07.2010 року позовні вимоги АТ «УкрСибБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 25.10.2007 року в сумі 55551, 42 дол. США, що є еквівалентом 440295 грн. - задоволено. 11.09.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2033/2-245/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 25.10.2007 року в сумі 55551, 42 дол. США, що є еквівалентом 440295 грн. Боржником за зазначеним виконавчим листом визнано, ОСОБА_1 .

03.10.2013 року стягувачем, ПАТ «УкрСибБанк», було пред`явлено виконавчий лист №2033/2-245/11, виданий 11.09.2012 Фрунзенським районним судом м. Харкова, до примусового виконання до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ.

10.10.2013 року старшим державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, Соколовим О.С., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02.04.2015 року старшим державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, Фесун О.М., в порядку п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції до 05.10.2016), винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копію постанови разом із виконавчим листом направлено до Московського ВДВС ХМУЮ.

28.10.2016 року головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) та встановлено строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання 28.10.2019 року.

У жовтні 2018 року стягувач АТ «УкрСибБанк» повторно звернувся до відділу ДВС із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документа.

25.10.2018 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області, Антосіком О.А., за результатами розгляду заяви стягувача про прийняття до примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, керуючись п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавчий документ разом із зазначеним повідомленням повернуто стягувачу (підтверджується копією квитанції Укрпошти). Отже, строк пред`явлення такого документа до виконання не переривався, адже виконавчий документ на виконанні фактично не перебував.

10.02.2020 року державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Сорокою К.С., розглянуто заяву стягувача про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №2033/2-245/11 виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова 20.01.2020 року та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61203389, за відсутності судового рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Хоча, зазначена постанова серед іншого містить відомості про виконавчий документ в яких зазначено: «документ вступив у законну силу (набрав чинності): 29.06.2012».

Тобто, стягувачем пред`явлено до примусового виконання виконавчий документ за межами кінцевого строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (28.10.2019 року). Державним виконавцем, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, цю обставину залишено поза увагою, що призвело до прийняття останнім незаконного рішення про відкриття виконавчого провадження. Оскільки, за результатами розгляду цієї заяви стягувача державний виконавець повинен був винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в порядку п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» замість постанови про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 61203389 від 10.02.2020 року винесена всупереч нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим не може вважатися законною.

Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61203389 від 10.02.2020 року на адресу боржника не направлялась, докази такого направлення відсутні.

У зв`язку з викладеним заявник вимушена звернутися до суду з зазначеною скаргою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м . Харкова від 28.12.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа: Акціонерне товариство УкрСибБанк. Призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала скаргу та надала пояснення аналогічні вищенаведеному та зазначила, що представником Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надано доказів звернення стягувача із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання, а повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2018 року винесено в порядку п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», яка, зокрема, регулює випадок відсутності заяви стягувача про прийняття виконавчого документа до виконання. За відсутності такої заяви не можна вважати, що виконавчий документ пред`явлено до виконання, тому строк пред`явлення не переривався. Крім того, додатково зазначила, що боржник за виконавчим провадженням, ОСОБА_1 , знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 12.02.2009 року та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 25.02.2009 року по теперішній час. На території Немишлянського району м.Харкова остання не проживає, не перебуває, не працює та не має майна. Тобто, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 61203389, винесена державним виконавцем Сорокою К.С. не може вважатися законною, оскільки порушено територіальну підвідомчість виконання рішення.

Державний виконавець Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мороз Г.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є підставою для переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, адже момент пред`явлення починається з моменту звернення стягувача з заявою до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Тому, після винесення державним виконавцем Антосіком О.О. повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2018 строк пред`явлення виконавчого документу до виконання був перерваний та на підставі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження встановлено строк повторного пред`явлення до виконання 25.10.2021, а тому, при винесенні 10.02.2020 державним виконавцем Сорокою К.С. постанови про відкриття виконавчого провадження вимоги чинного законодавства жодним чином не порушувались. Просив у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Також, державним виконавцем Мороз Г.Ю. долучені письмові заперечення на скаргу, де в переліку додатків до заперечень зазначено про доручення копій матеріалів виконавчого провадження на 40-а аркушах, які фактично додані не були.

У судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду скарги, представник стягувача АТ «УкрСибБанк» не з`явився, причини неявки не відомі.

Суд, вислухавши представника скаржника та представника державної виконавчої служби, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України і передбачає зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Приписами ч.5 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження встановлено що, рішення та дії державного виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначена скарга вважається поданою у строк, який встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2012 Фрунзенським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист № 2033/2-245/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 25.10.2007 року в сумі 55551, 42 дол. США, що є еквівалентом 440295 грн. Боржником за зазначеним виконавчим листом визначено, ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України, 1999р., №24, ст.207 із наступними змінами), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

03.10.2013 року стягувачем, ПАТ «УкрСибБанк», було пред`явлено виконавчий лист №2033/2-245/11, виданий 11.09.2012 Фрунзенським районним судом м.Харкова, до примусового виконання до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ. 10.10.2013 старшим державним виконавцем до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, Соколовим О.С., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 02.04.2015 старшим державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, Фесун О.М., в порядку п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції до 05.10.2016), винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копію постанови разом із виконавчим листом направлено до Московського ВДВС ХМУЮ. 28.10.2016 головним державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) та встановлено строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання 28.10.2019 року.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» (ВВР України 2016, №30, ст.542), пунктом 2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом: Закон України Про виконавче провадження (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України, 2016, №30, ст.542, із змінами), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України, 2016, №30, ст.542, із змінами), визначено підстави переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України, 2016, №30, ст.542, із змінами) визначено, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тобто, трирічний строк пред`явлення до виконання виконавчого документа поширюється на виконавчі документи, які видані як до, так і після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року.

Аналізуючи зазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» можна прийти до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа № №2033/2-245/11, виданого 11.09.2012 Фрунзенським районним судом м.Харкова, до примусового виконання, після повернення його стягувачу, 28.10.2019 року.

Відповідно до ч. ч. 3,5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/208023, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа; у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

З наведеної норми вбачається, що без відкриття виконавчого провадження виконавчий документ повертається органом державної виконавчої служби тоді коли його подано без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

25.10.2018 державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області, Антосіком О.А., керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавчий документ разом із зазначеним повідомленням повернуто стягувачу (підтверджується копією квитанції Укрпошти).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущений, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відкриття виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

10.02.2020 року, державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Сорокою К.С., розглянуто заяву стягувача про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-245/11 виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова 20.01.2020 року та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61203389, за відсутності судового рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Хоча, зазначена постанова серед іншого містить відомості про виконавчий документ в яких зазначено: «документ вступив у законну силу (набрав чинності): 29.06.2012».

Тобто, стягувачем пред`явлено до примусового виконання виконавчого документа за межами кінцевого строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (28.10.2019 року).

Отже, державним виконавцем, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, цю обставину залишено поза увагою, що призвело до прийняття останнім незаконного рішення про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець повинен був винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в порядку п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» замість постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України 2016, №30, ст.542 із змінами), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України 2016, №30, ст.542 із змінами) передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, виконавець не позбавлений можливості скористатися своїм правом та отримати інформацію у відповідних установах для встановлення територіальної підвідомчості виконання виконавчого документа до відкриття виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний, у разі встановлення порушення територіальної підвідомчості, повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (ВВР України 2016, №30, ст.542 із змінами), реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 7 Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавчий документ, що реєструється в Системі, підлягає обов`язковому скануванню (крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів).

Твердження представника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з пред`явленням стягувачем, 25.10.2018 року виконавчого документа до виконання, не знайшли свого підтвердження, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів подання стягувачем заяви про примусове виконання судового рішення відповідно до статті 26 Закону України Про виконавче провадження. Також, відсутні докази встановлення, державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови, місця проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна, на території Немишлянського району м.Харкова.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-449 ЦПК України, ст. ст. 4,11,12,24,37 Закону України Про виконавче провадження, суд-

постановив :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження - задовольнити. Поновити заявнику строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61203389 від 10.02.2020.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Немишлянського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61203389, винесену державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 10 лютого 2020 року.

Зобов`язати державного виконавця Немишлянського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в провадженні якого перебуває виконавче провадження ВП №61203389 винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст складено 04.02.2022 (у період з 26.01.2022 по 03.02.2022 суддя перебував на лікарняному).

Суддя