Справа № 459/3093/21
Провадження № 2/459/1004/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
01 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Войтківа Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В :

29.09.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 44000 гривень 00 копійок. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 25.06.2020 року відповідач ОСОБА_2 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , викрав його банківську картку АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , на якій знаходилися грошові кошти. Після цього ОСОБА_2 26.06.2020 року, попрямувавши до банкомату АТ «Райффайзен Банк Аваль», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Нова, 2, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, (попередньо знаючи пароль до вищевказаної банківської картки), без його дозволу зняв із вказаної картки грошові кошти в розмірі 44 000 грн., тим самим їх викрав. Того ж дня, приблизно о 03:20 год., ОСОБА_2 , перебуваючи по вул. Новій, що розташована в м.Павлограді Дніпропетровської області, підійшов до платіжного терміналу та вніс до вказаного терміналу 44000 гривень, які були зараховані останньому за погашення наданого йому кредиту в компанії «Манівео», тобто тим самим ОСОБА_2 розпорядився викраденим майном у вигляді 44000 гривень, на власний розсуд, в результаті чого йому було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 44000 гривень. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Відповідач запевнив його, що поверне усі викрадені ним кошти, тому він і не заявляв цивільний позов у кримінальному провадженні, проте пройшовши певний період часу, ОСОБА_2 грошових коштів не повернув. На підставі наведеного просить позов задовольнити.
Ухвалою від 19.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням сторін.

31.01.2022 року сторони у судове засідання не з`явилися, позивач подав клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Установлено, що 18.05.2021 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який набрав законної сили.
Цим вироком установлено, що 25.06.2020 року відповідач ОСОБА_2 проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходяться на рахунку банківської картки АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_2 , яка належала позивачу ОСОБА_1 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, дістав з кишені кітеля потерпілого ОСОБА_1 банківську картку АТ «Райффайзен Банк Аваль»№ НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_2 приблизно о 03:00 годині 26.06.2020 року попрямував до банкомату АТ «Райффайзен Банк Аваль», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Нова, 2, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, (попередньо знаючи пароль до вищевказаної банківської картки), без дозволу ОСОБА_1 зняв із вказаної картки грошові кошти в розмірі 44 000 грн., тим самим їх викрав. Того ж дня, приблизно о 03:20 годині, ОСОБА_2 , перебуваючи по вул. Новій, що розташована в м.Павлограді Дніпропетровської області, підійшов до платіжного терміналу та вніс до вказаного терміналу 44000 гривень, які були зараховані останньому за погашення наданого йому кредиту в компанії «Манівео», тобто тим самим ОСОБА_2 розпорядився викраденим майном у вигляді 44000 гривень, на власний розсуд, в результаті чого ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 44000 гривень.
У кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, позивач ОСОБА_1 був залучений як потерпілий, однак із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в рамках кримінального провадження не звертався.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Тобто, наявність вини в діях відповідача у таємному викраденні чужого майна, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.
Відповідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908, 00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 44000 (сорок чотири тисячі) грн. 00коп. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 908,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ).

Повне рішення складено 01.02.2022 року.

Суддя: В. В. Грабовський