_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-6677/11
Провадження № 6/947/51/22
УХВАЛА

про відмову у визнанні виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню

01.02.2022 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі № 2-6677/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором про надання слпоживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року заявники звернулись до суду з заявою, в якій просять: зупинити виконання за виконавчим документом, а саме: виконавчого листа № 2-6677/11 виданого 13.07.2017 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення у солідарному прядку заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2007 р. з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в сумі 890 257,57 грн.; Зупинити виконання за виконавчим документом, а саме: виконавчого листа № 2-6677/11 виданого 13.07.2017 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №112413390І0 від 26.10.2007 р. з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» в сумі 890 257,57 грн. Визнати виконавчий лист № 2-6677/11 виданого 13.07.2017 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення у солідарному прядку заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2007 р. з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в сумі 890 257,57 грн., таким, що не підлягає виконанню повністю. Визнати виконавчий лист № 2-6677/11 виданого 13.07.2017 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2007 р. з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» в сумі 890 257,57 грн., таким, що не підлягає виконанню повністю.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обов`язок боржників за цими виконавчими документами відсутній повністю у зв`язку з його припиненням.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Сторони по справі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-6677/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором про надання слпоживчого кредиту.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» було задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (пр. Московський, 60, м. Харків, 61050, кореспондентський рахунок 0 в УНБУ в Харківській області, МФО 351005, код за ) загальну суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2007року в сумі 890 257 (вісімсот дев`яносто тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 57 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 111 684 (сто одинадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) долари США 26 центів, яка складається з: - 619 076 (шістсот дев`ятнадцять тисяч сімдесят шість) грн. 55 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 77 664 (сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят чотири) долари США 16 центів - заборгованість за основним боргом та простроченим кредитом; - 237 533 (двісті тридцять сім тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 95 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 29 799 (двадцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) доларів США 02 центи - заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом; - 3 833 (три тисячі вісімсот тридцять три) грн. 26 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 480 (чотириста вісімдесят) доларів США 89 центів - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 29 813 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 81 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 3 740 (три тисячі сімсот сорок) доларів США 19 центів - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» по 850,00 гривень витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Однак, ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2012 року було повернуто апелянту.

В подальшому, 29.10.2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено Договір факторингу № 29/10/1/2019, відповідно до умов якого до ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» перейшли права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2007 р., Договіром поруки № 153090 від 26.10.2007 року та за Іпотечним договором від 26.10.2007 року реєстровий № 342.

29.10.2019 року між ТОВ «УКРФФІНСТАНДАРТ» та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги № 29-10-1/ФК-19, відповідно до умов якого права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №00 від 26.10.2007 року, Договору поруки №153090 від 26.10.2007 року та за іпотечним договором від 26.10.2007 року реєстровий № 342 перейшли до ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з даною заявою, заявники вказують на те, що ОСОБА_3 скористалася своїм правом, передбаченим Іпотечним договором від 26.10.2007 року, реєстровий номер 342, та 16.03.2021 року зареєструвала за собою право власності на передане в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 44, 9кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала іпотекодавцю ОСОБА_1 , у рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку", тобто вирішила питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору, атому обов`язок боржників за виконавчим документом відсутній повністю.

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки і про реєстрацію обтяжень від 11.11.2021 року, обтяження та іпотека відносно вищевказаної квартири припинені.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, при поданні заяви та протягом розгляду справи заявники не скористалися своїм процесуальним правом та не надали до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме: не надали доказів того, що обов`язок боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за виконавчими листами № 2-6677/11 відсутній повністю, у зв`язку з його припиненням.

З наданих витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не можливо встановити, хто на даний час є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала іпотекодавцю ОСОБА_1 та підстави припинення іпотеки.

Також матеріали справи не містять доказів того, що на примусовому виконанні у державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Кобзаренко К.І. перебувають виконавчі листи № 2-6677/11, заявниками до заяви не було надано ні копій виконавчих листів ні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2017 року стягувач ПАТ «УкрСиббанк» звертався до Київського районного суду м. Одеси із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого локумента до виконання та видачу дублікату виконавчого документа.

За наслідком розгляду вказаної заяви ухвалою Київського районного суду від 16.06.2017 року було поновлено строки пред`явлення виконавчих листів по цивльній справі № 2-6677/11по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання. Видано ПАТ «УкрСиббанк» дублікати виконавчих листів.

Проте, в матеріалах справи докази отримання стягувачем виконавчих листів № 2-6677/11 для примусвого виконання рішення відсутні.

Також заявники не надали суду доказів звернення стягувача до виконавчої служби з заявою про закриття виконавчого провадження чи відкликання виконавчого листа, оскільки в разі виконання вимог виконавчого документа державний виконавець повинен закінчити виконавче провадження.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та відсутність будь-яких доказів виконання боржниками вимог виконавчого листа, суд вважає, що заява є безпідставною та необґрунтованою .

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту ст. 432 ЦПК України слідує, що в разі виявлення невідповідності виконавчого листа вимогам, що ставляться до виконавчого документа або в разі виявлення в ньому помилок, суд може вчинити дві альтернативні дії, які направлені на те, щоб привести виконавчий документ у відповідність вимогам, що ставляться до виконавчого документу: 1) виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі; 2) визнати виконавчий лист, таким що не підлягає виконанню. Це вказує на те, що такі помилки та невідповідності мають існувати саме на час оформлення та видачі виконавчого документу.

Частиною 1 статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Згідно частини 4 та 5 статті 432 ЦПК України передбачено, що про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом . Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 432 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі № 2-6677/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором про надання слпоживчого кредиту - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.