РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом в якому просила виселити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з належного їй на праві власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без права надання їм іншого житла, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також вона є внутрішньо переміщеною особою, фактично проживає в гуртожитку - в АДРЕСА_2 , хоча має у власності вищезазначений житловий будинок в якому проживати не може так, як там проживає її син ОСОБА_2 разом з його співмешканкою ОСОБА_3 . Позивачка неодноразово зверталась до відповідачів з листами про звільнення належного їй будинку, однак жодного реагування з їхньої сторони немає.

Відповідач ОСОБА_2 веде антигромадський спосіб життя, відповідач ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, приходить до будинку у нетверезому стані, часто влаштовує сварки та навіть бійки, псує майно, принижує мене перед сусідами та родичами. Позивачу доводилось викликати поліцію аби захиститись від його нападів, що підтверджується листом відповіддю Жмеринського відділу поліції у Вінницькій області на її звернення, а саме лист відповідь від 17.10.2019 року №12287/21201-2019, в якому зазначено, що за її зверненням ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

В даному будинку була зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.11.2016 року за №2/130/999/2016 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . 16.12.2016 року центром надання адміністративних послуг Жмеринської міської ради проведено зняття з реєстрації місця проживання вищезазначених осіб.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.11.2021 провадження у даній справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачам, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. На адресу суду повернувся конверт, адресований ОСОБА_2 , з копіями надісланих документів з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» та поштове повідомлення з відміткою про отримання ОСОБА_3 надісланих документів. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду від відповідачів не надходило.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши доводи позивачки, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено таке.

Відповідно до довідки від 10.04.2020 №527- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 взято на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 5).

Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.05.2021 за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, загальною площею 50,6 кв. м. житловою площею 26,9 кв. м. з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24-25).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копії технічного паспорту ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 6, 7-12).

Відповідно до рішення №331 Жмеринської міської ради Вінницької області від 27.07.2021 «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_1 безоплатно у власність передано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової то громадської забудови, що перебувають у користуванні громадян АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, кадастровий номер :00:001:5845 (а.с. 13).

Відповідно до листів (а.с. 16, 17,18, 19, 20) ОСОБА_1 неодноразово звераталася до відповідачів і просила звільнити належний їй житловий будинок, відповідачі отримували дані листи, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Згідно довідки КК «Київський» від 09.11.2021 ОСОБА_1 на праві власності, в результаті спадкування за законом, належить на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті сестри ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що в даному будинку проживають без реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які не допускають власницю до проживання в даному будинку, ОСОБА_1 вимушена проживати по іншій адресі в АДРЕСА_3 (а.с. 21).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 116 ЖК України виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення. Якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права шляхом подання позову про виселення є вірним та обґрунтованим, та позов в частині виселення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з будинку позивача підлягає задоволенню, з огляду на те, що між сторонами спору склалися вкрай неприязні стосунки, та позивачка змушена проживати у гуртожитку, оскільки окрім спірного житлового будинку іншого житла не має.

Вирішуючи спір про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Будь-яких доказів, які підтверджують наявність підстав для втрати відповідачем ОСОБА_2 права на користування житлом, яке належить на праві власності його матері ОСОБА_6 , яка є позивачем у справі, суду не надано.

Крім того, з копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.11.2016 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже визнано такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с. 22-23).

Враховуючи вищевикладе суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, на користь позивача з відповідачів в рівних частках слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог - по 454 гривні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без надання іншого жилого приміщення з приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без надання іншого жилого приміщення з приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя