КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/1888/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання незаконними дій Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив: визнати незаконними дії в межах виконавчого провадження № 66185318 щодо: повідомлення про внесення відомостей боржника до Єдиного реєстру боржників; винесення постанови про арешт коштів боржника; винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; не надання відповіді та порушення термінів на заяву боржника від 20 вересня 2021 року; не надання матеріалів справи виконавчого провадження на ознайомлення згідно заяви боржника від 20 вересня 2021 року та про зобов`язання повернути виконавчий документ в рамках вказаного виконавчого провадження.

В своїй скарзі заявник зазначав про те, що строк на оскарження дій виконавчої служби він не пропустив, оскільки про ту обставину, що його внесено до Єдиного реєстру боржників дізнався 4 листопада 2021 року, а до того не отримував жодних повідомлень щодо вчинення виконавчих дій.

Крім того, скаржник вказував, що його місцем проживання є с. Гатне, Фастівського району, Київської області, а виконавче провадження відкрито у Бучанському районі, Київської області, чим порушено юрисдикцію та підвідомчість вчинення виконавчих дій щодо нього.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом помилково зазначено ніби він не зазначив дату, коли дізнався про порушення його прав.

Крім того, судом не враховано вимог скарги, оскільки жодних повідомлень про вчинення виконавчих дій від відповідача він не отримував, а перевірити такі обставини можливо лише витребувавши матеріали виконавчого провадження.

Так, апелянт вважає, що його заява від 20 вересня 2021 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження жодним чином напевно не підтверджує, що він дізнався про винесення постанов у виконавчому провадженні та вчинення інших виконавчих дій. Вважає, що він не пропустив строки оскарження дій виконавчої служби, а тому твердження суду про ненадання ним клопотання про поновлення такого строку є хибним. Разом з тим, апелянт наголошує, що головним пунктом його скарги є порушення юрисдикції та підвідомчості вчинення виконавчих дій, а тому просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При апеляційному розгляд справи ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, оскільки вважає, що суд першої інстанції взагалі ухилився від здійснення судочинства, не з`ясував обставин справи, його клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження у порядку визначеному ЦПК України не задовольнив, не з`ясував ні дати відкриття виконавчого провадження, ні предмету виконавчого провадження. Суд не врахував, що окрім оскарження дій ДВС в частині оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження його скарга містить ряд інших вимог щодо яких суд взагалі не досліджував, в оскаржуваній ухвалі не давав їм оцінки, тобто фактично ухилився від здійснення судочинства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника у справі ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду поданої ОСОБА_1 скарги на дії Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Києва) суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що зі скарги вбачається, що ОСОБА_1 20 вересня 2021 року направив заяву на електронну адресу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у якій посилався на ознайомлення із відомостями, що містяться в реєстрі боржників, а до суду захистом порушеного права 5 листопада 2021 року тобто більше ніж через місяць, пропустивши тим самим десяти денний строк визначений ч.1 ст.449 ЦПК України для звернення до суду із вказаною скаргою.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Однак зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Так із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права та зазначав, що із реєстру боржників йому стало відомо про наявність відкритого Вишневим ВДВС Бучанського району відносно нього виконавчого провадження № 66185318. З метою встановлення підстав вчинення вказаних дій посадовими особами даного відділу ДВС він звернувся 20 вересня 2021 року до цього відділу із заявою про надання йому можливості як стороні виконавчого провадження - боржнику, ознайомитися із матеріалами справи. Однак на протязі місяця від даного відділу ДВС він не отримав відповіді та матеріалів виконавчого провадження. Також даним відділом йому не було направлено постанови про відкриття виконавчого провадження, де було б зазначено підстави видання виконавчого листа, стягувача та суми яка підлягала б стягненню, тобто обставини, що слугували підставою для відкриття виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.

Бездіяльність на відміну від дії не має моменту вчинення. Бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності.

Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим, неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Встановлення строків звернення до суду та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення та, відповідно, здійснення незаконної бездіяльності.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні 23 жовтня 2019 року постанови у справі № 127/2-2177/2005.

Так із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , подаючи скаргу до суду крім оскарження дій державного виконавця в частині ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження заявив ще п`ять інших вимог неправомірності дії ДВС які фактично не пов`язані із датою ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження. Також заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця в частині не виконання ним вимог ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження, та з метою реалізації вказаних положень Закону просив суд витребувати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення їх в суді та огляду при розгляді справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частиною 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, вирішуючи подану ОСОБА_1 скаргу вище зазначених норм матеріального права та процесуального законодавства не врахував, обставини викладені заявником взагалі не дослідив, не встановив дату вчинення державним виконавчим відповідних процесуальних дій, не встановив дату відкриття виконавчого провадження № 66185318, не сприяв заявнику у реалізації ним своїх прав в частині витребування виконавчого провадження для ознайомлення та перевірки викладених в скарзі обставин та прийшов до передчасного висновку, щодо залишення заяви без розгляду.

Посилання суду першої інстанції на обізнаність заявника із фактом відкриття виконавчого провадження ще 20 вересня 2021 року при поданні заяви до відділу ДВС про ознайомлення із матеріалами, а подальше звернення до суду через місяць як факт пропуску строку без поважних причин, колегія суддів вважає припущенням, оскільки судом взагалі не встановлено дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, доказів направлення вказаної постанови ОСОБА_1 як стороні виконавчого провадження. Крім того судом не зазначено обґрунтованості залишення без розгляду скарги в частині інших вимог заявника, що не пов`язані із відкриттям виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала судді підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 383, 450, 451 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв