ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2186/22 Справа № 211/3068/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Голуб О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року, ухваленого суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 27 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

В обґрунтування позову зазначив, що в період з 28 лютого 1992 по 29 січня 2021 року він працював у відповідача на посаді машиніста крана. Тривала робота в умовах впливу шкідливих факторів призвела до виникнення у позивача наступних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу і другого ступеня) , остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізему легень першої стадії). Група А. Легенева недостатність першого ступеня.

Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 17.03.2021 року професійні захворювання у Позивача виникли в наслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища і недосконалості технологічного процесу та устаткування робочого місця у зв`язку з чим машиніст крану підпадав під вплив загальної вібрації та пилу , що перевищували нормативні показники.

За результатами первинного огляду МСЕК від 13 травня 2021 року ступень стійкої професійної працездатності позивача було визначено у розмірі 60 (шістдесят) відсотків безстроково, у тому числі 50 % - по вібраційній хворобі та 10 % - по ХОЗЛ. Водночас позивачу було встановлено 3 групу інвалідності також безстроково.

Згідно висновків МСЕК Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, переохолодження, вимушена поза. За станом здоров`я позивач потребує забезпечення лікарськими препаратами та виробами медичного призначення.

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №286 від 13.05.2021 року Позивачу показано спостереження у сімейного лікаря, невропатолога, лікування згідно стандарту.

Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому завдано істотної моральної шкоди, яка полягає у наступному: у зв`язку з професійним захворюванням Позивач у значній мірі втратив здоров`я.

Внаслідок впливу шкідливих факторів на робочому місці, що призвело до професійного захворювання, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, крім того неодноразово проходив курси амбулаторного лікування. Незважаючи на тривале лікування стан його здоров`я не покращується, а навпаки має тенденцію на погіршення Позивача постійно переслідує задишка, напади утрудненого дихання , які виникають як при фізичному навантаженні так і спонтанно незалежно від часу на добу, кашель, запаморочення, слабкість та втома, він постійно відчуває стійкій біль та обмеження рухів у шиї та попереку з іррадіацією переважно в праву ногу та руки, який посилюється у вертикальному положенні тулубу та при ході, охолодженні і метеоперепадах, відчуття оніміння в кінцівках, біль в кистях, підвищену чутливість їх до холоду, утруднення при ході, неможливість довготривалого перебування у одному положенні.

Незважаючи на тривалість лікування, покращення в стані здоров`я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, хвороба є невиліковною і такі обставини в сукупності викликають у позивача відчуття неповноцінності у зв`язку із незворотністю погіршення стану його здоров`я.

Отримані професійні захворювання обмежують позивача також і у побуті, зокрема за станом здоров`я він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, пов`язаних навіть з незначним фізичним навантаженням, які, мають робити за нього його родичі та друзі, водночас він обмежений також у самообслуговуванні.

Отже, професійні захворювання вимагають від позивача додаткових зусиль для організації його життя та побуту. Внаслідок таких обмежень позивач відчуває себе тягарем для своїх близьких та друзів, що завдає йому додаткових моральних страждань.

Позивач просив суд, стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат, на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням 272 400,00 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням кошти в сумі 272 400 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Відповідач, АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», будучи незгодним з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди та судового збору, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити судове рішення, зменшивши суму моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача.

При цьому скаржник зазначає, що судом не було враховано той факт, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність вини підприємства у заподіянні позивачеві моральної шкоди.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач ще з 2016 року є пенсіонером та отримує пенсію, однак свідомо продовжував працювати в важких та шкідливих умовах праці, отримуючи за це відповідні пільги, компенсації та оплату праці у підвищенному розмірі. Відповідач вважає, що саме перевищений термін роботи позивача в шкідливих умовах праці і призвів до встановлення у останнього професійних захворювань. Таким чином, судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи стосовно тривалості моральних страждань позивача, безпідставно враховано термін, протягом якого позивач реалізував своє конституційне право на працю, а також не досліджено та не враховано вплив особистої вини позивача у настанні професійних захворювань, що безпосередньо вплинуло на визначення судом необґрунтовано завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Відповідач, посилаючись на судову практику у справах з аналогічним предметом спору, вказує на те, що суди при такокому ж як у позивача проценту втрати професійної працездатності стягують суми моральної шкоди наваго менші ніж стягнув суд першої інстанції. Також скаржник наголошує на тому, що у разі смерті особи на виробництві суди стягують менший розмір моральної шкоди, тому відповідач вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зависив розмір моральної шкоди, стягнутої з підприємства на користь позивача, який не відповідає ані існуючій судовій практиці, ані принципам достатності та співмірності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

14.12.2021 року від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній просить долучити до справи постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року по справі №210/2649/21 та врахувати дану судову практику під час розгляду апеляційної скарги АТ «ПІВДГЗК» по даній справі.

В поясненнях відповідач вказує на те, що оскаржуваним судовим рішенням сума моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача визначення без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що не відповідає приписам Податкового кодексу України.Посилаючись на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року відповідач вказує на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну резолютивної частини рішення із зазначенням про відрахування податків та інших обов`язкових платежів, замість фрази : «без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб». Відповідач вважає, що оскільки розмір стягнутої судом моральної шкоди на 248 400 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, тому з даної суми мають бути утримані податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, що не було враховано судом першої інстанції під час судового розгляду цієї справию.

31.01.2022 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про проведення апеляційного розгляду за його та позивача відсутності, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанці-без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_3 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги відповідача з викладених у скарзі та поясненнях підстав, просила змінити рішення суду та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторини відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що згідно трудової книжки в період з 28 лютого 1992 по 29 січня 2021 року ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді машиніста крана.

Тривала робота в умовах впливу шкідливих факторів призвела до виникнення у позивача наступних захворювань: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу і другого ступеня) , остеоартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізему легень першої стадії). Група А. Легенева недостатність першого ступеня.

Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 17.03.2021 року професійні захворювання у Позивача виникли в наслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища і недосконалості технологічного процесу та устаткування робочого місця у зв`язку з чим машиніст крану підпадав під вплив загальної вібрації та пилу , що перевищували нормативні показники.

За результатами первинного огляду МСЕК від 13 травня 2021 року ступень стійкої професійної працездатності позивача було визначено у розмірі 60 (шістдесят) відсотків безстроково, у тому числі 50 % - по вібраційній хворобі та 10 % - по ХОЗЛ. Водночас позивачу було встановлено 3 групу інвалідності також безстроково.

Згідно висновків МСЕК Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, переохолодження, вимушена поза. За станом здоров`я позивач потребує забезпечення лікарськими препаратами та виробами медичного призначення. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №286 від 13.05.2021 року Позивачу показано спостереження у сімейного лікаря, невропатолога, лікування згідне стандарту. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому завдано істотної моральної шкоди, яка полягає у наступному: у зв`язку з професійним захворюванням Позивач у значній мірі втратив здоров`я.

Внаслідок впливу шкідливих факторів на робочому місці, що призвело до професійного захворювання, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, крім того неодноразово проходив курси амбулаторного лікування. Незважаючи на тривале лікування стан його здоров`я не покращується, а навпаки має тенденцію на погіршення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки позивач працював на підприємстві відповідача протягом тривалого часу та отримав професійні захворювання, пов`язані із виконанням трудових обов`язків, тому роботодавець повинен йому відшкодувати моральну шкоду.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте частково погоджується з доводами відповідача щодо завищеного розміру моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно достатті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі №1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст.1167 ЦКУ- моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 визначено: «4.1.Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону, обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, поклавши обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди на АТ «ПІВДГЗК».

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, підтверджених доказами, врахував характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, стаж роботи на підприємстві відповідача, наслідки що наступили, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір моральної шкоди яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 272 400 грн.

Згідно розяснень Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року викладених в п.9 постанови №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Не заперечуючи вірно встановлених судом першої інстанції підстав для відшкодування моральної шкоди, колегія суддів не може погодитись з його розміром в 272 400 грн., який вважає дещо завищеним та таким, що не відповідає принципу співмірності та розумності.

Так, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, які останній зазнає внаслідок отриманих на підприємстві відповідача професійних захворювань, ступінь втрати професійної працездатності - 60% з встановленням третьої групи інвалідності, вперше та безстроково з 13.05.2021 року, тривалий час роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці майже 29 років, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення розміру морального відшкодування з 272 400 грн. до 120 000 грн., що в даному випадку буде відповідати як принципам співмірності та розумності, так і буде достатнім для компенсації понесених позивачем моральних страждань.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу сторони відповідача та змінити судове рішення шляхом зменшення розміру морального відшкодування з 272 400 грн. до 120 000 грн.

Крім цього, відповідач у письмових поясненнях звертав увагу, що з 23.05.2020 набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16.01.2020 р. 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Зокрема, зміни були внесені до ст.164.2.14 Податкового кодексу України щодо оподаткування на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з цим, просив суд при винесенні рішення по даній справі врахувати вищевказані зміни в податкове законодавство та визначити порядок його виконання із врахуванням обов`язку відповідача щодо сплати податків із сум, що стягуються на користь позивача.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст.164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (ст.165 ПК України).

Так, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філії, відділень, інших відокремлених підрозділів), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом IV ПК України.

Таким чином, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові №180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18) від 25 липня 2018 року.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм вбачається, що податковий агент сплачує податок на суму відшкодування шкоди за рішенням суду, які спрямовується на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю громадянина та які не включається до загального оподатковуваного доходу і не підлягають оподаткуванню.

Таким чином колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди визначена рішенням суду підлягає стягненню в користь позивача без відрахування податків та загальнообов`язкових зборів і у цій частині доводи відповідача відхиляє.

Враховуючи зменшення розміру позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, зменшенню підлягають і стягненні судом першої інстанції понесені по справі судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду апеляційної інстанції зменшено розмір моральної шкоди до 120 000 грн., відповідно зменшенню до 1% від цієї суми, що становить 1200 грн. підлягає і стягнутий на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року в частині розміру моральної шкоди та судового збору змінити.

Зменшити розмір стягнутої з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 272 400 грн. (двісті сімдесяти двух тисяч чотирьохсот гривень) до 120 000 грн. (ста двадцяти тисяч гривень)

Зменшити стягнутий з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір з 2270 грн. до 1200 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: