Справа № 368/945/21
провадження 2/368/150/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 року м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Балацька В.В.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в прохальній частині якої позивач просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Визнати ОСОБА_2 , 2000 р.н., такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку за АДРЕСА_1 .

2. В порядку підготовки справи до розгляду викликати та опитати в якості свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , явку яких до суду він забезпечить.

Вищевказані позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- Йому згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право власності від 10.04.2002 року.

Відповідачка по справі, його бувша невістка, яка була замужем за його сином ОСОБА_5 з 2019 року, але сімейне життя між ними не склалося і шлюб між ними був розірваний 16.03.2021 року, що стверджується копією рішення Кагарлицького районного суду від 16.03.21 р.

Оскільки відповідачка була його невісткою то з мого дозволу її зареєстрували до його житлового будинку за АДРЕСА_1 з 10.01.2020 року.

Факт реєстрації відповідачки до його будинку стверджується довідкою за № 487 від 01.10.2021 року виданою виконкомом Кагарлицької міської ради.

Оскільки його бувша невістка, відповідачка по справі, припинила сімейні відносини з його сином і в даний час проживає з іншим чоловіком, від якого народила дитину, то виникло питання про зняття її з реєстрації місця проживання за адресою його будинку, оскільки вона в ньому не проживає без поважних причин з серпня 2020 року по теперішній час, даний факт стверджується довідками за № 487, 488 від 01.10.2021 року виданими виконкомом Кагарлицької міської ради, актами, складеними депутатом Кагарлицької міської ради від 20.10.2020року, 26.04.2021 р., 21.09.2021 р.

Відповідачка в моєму житловому будинку не проживає понад рік без поважних причин, особисті речі в будинку відсутні.

Відповідачка в його вищевказаному житловому будинку не проживає з серпня 2020 року, участі в утриманні житлового будинку участі не бере. Із - за її реєстрації до його будинку він не в змозі оформити та отримати субсидію.

Відповідачка добровільно залишила його будинок, залишила його сина та вийшла заміж та постійно проживає окремо з іншим чоловіком в іншому будинку за вищевказаною адресою.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти та користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК У країни правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать пра володіння, користування та розпоряджання своїм майном .

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто і може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них .

Оскільки відповідачка без поважних причин не проживає і не користується жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , понад рік, тому у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності в ньому понад один рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

За змістом ст. 15, ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є належним способом захисту його порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що відповідачка по справі втратила право користування житловим приміщенням в будинку за АДРЕСА_1 в зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутності в будинку, а тому він, як власник даного житлового будинку вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою , оскільки іншим шляхом зняти відповідачку з реєстрації він не вмозі.

У відповідності із п.10 ч. 3 ст.175 ЦПК України підтверджує, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Факт відсутності за місцем реєстрації відповідачки понад 1 рік, можуть підтвердити в суді свідки : ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15.16, 316 ,317, 319, 321, 379 ЦК України, 175 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його позовної заяви.

12.10.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/945/21, провадження № 2/368/641/21.

15.10.2021 року Кагарлицьким районним судом Київської області на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення щодо слухання даної справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 07.12.2021 року.

07.12.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 04.01.2021 року в зв`язку з необхідністю витребування письмових доказів.

04.01.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 02.02.2022 року в зв`язку з необхідністю витребування письмових доказів.

06.01.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області від Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області надійшла належним чином завірена копія актового запису про шлюб № 108 від 30 вересня 2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уклали шлюб 30.09.2021 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

10.01.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла довідка № 24/04 - 17, яка видана 06.01.2022 року Кагарлицькою міською радою Київської області, в якій зазначено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку щодо залучення до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача - Кагарлицьку міську раду Київської області, як орган опіки та піклування, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постанговленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Перш за все, суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, - ОСОБА_8 була одружена з сином відповідача, - ОСОБА_5 .

Проте, згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2021 року в справі № 368/163/21, провадження № 2/368/344/21, шлюб між вищевказаними громадянами було розірвано.

Згідно резолютивної частини вищевказаного рішення суду, - ОСОБА_8 повернуто дошлюбне прізвище, - ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_11 зареєструвала повторний шлюб, внаслідок змінила прізвище на ОСОБА_12 .

Відповідно, в подальшому в даній справі слі вважати відповідачкою, - ОСОБА_13 .

Окрім того, суд зазначає, що у сина позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_14 та відповідачкою по справі, - ОСОБА_13 є спільна дитина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд наголошує на тій обставині, що предметом спору в даній справі є визнання відповідачки ОСОБА_13 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 , - саме за цією адресою такожє зареєстрована малолітня дитина відповідачки, - онук позивача.

З огляду на вищевказану обставину, суд вважає, що даним рішенням суду зачіпаються права та інтереси малолітньої дитини, - ОСОБА_9 , 2020 року народження, а тому слі залучити до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача Кагарлицьку міську раду Київської області, як орган опіки та піклування, - на підставі наступних норм матеріального та процесуального права:

- згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

- згідно ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції У країни, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Згідно ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства»:

- Всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної правової допомоги, необхідної для забезпечення захисту їхніх прав, на підставах та в порядку, встановлених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства»:

Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає:

- визначення основних правових, економічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей, приведення його у відповідність з міжнародними правовими нормами у цій сфері;

- забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально- психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності;

- проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства;

- встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону дитинства»:

Основні засади охорони дитинства та державну політику у цій сфері визначає Верховна Рада України шляхом затвердження відповідних загальнодержавних програм.

Проведення державної політики щодо охорони дитинства, розробку і здійснення цільових загальнодержавних програм соціального захисту та поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, координацію діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади у цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів України. Щорічно Кабінет Міністрів України звітує Верховній Раді України про стан демографічної ситу ації в Україні, становище дітей та тенденції його змін у ході впроваджених соціально-економічних перетворень.

Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують:

- проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері;

- розвиток мережі навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, соціального захисту, а також позашкільних навчальних закладів, діяльність яких спрямована на організацію дозвілля, відпочинку і оздоровлення дітей, зміцнення їх матеріально-технічної бази;

Згідно ст. 2 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави-учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Згідно ч.ч. 1, 3 - 7 ст. 53 ЦПК України:

1. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

3. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

4. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

5. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

6. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 ЦПК України.

7. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 4 ст. 19 СК України, ст.ст. 2 - 5 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 3 Конвенції «Про права дитини», ст. 52, ст. 53, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259 - 261, 263, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відповідачкою вважати ОСОБА_13 .

Залучити до участі в справі № 368/945/21, провадження № 2/368/150/22, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_13 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кагарлицьку міську раду Київської області, - як орган опіки та піклування, юридична адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, .

Роз`яснити третій особі, що в рамках даного цивільного провадження вона має цивільні права та обов`язки, які передбачені ст.ст. 43, 44 ЦПК України.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

В зв`язку з залучення третьої особи оголосити перерву в судовому засіданні до 09 год. 00 хв. 24.02.2022 року.

Ухвала окремо від рішення суду на підставі ч. 1 ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.В. Закаблук