П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 лютого 2021 року (у складі судді Бедьо В.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у грудні 2017 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь 1 394,94 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

На обґрунтування позовних вимог указав, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадження № 0002852 від 19 жовтня 2017 р. установлено, що відповідач наніс позивачеві легкі тілесні ушкодження, які спричинили легкий розлад здоров`я і незначну втрату працездатності.

У зв`язку з цим позивач поніс витрати на обстеження у медичних закладах на загальну суму 1 394,94 грн.

Позивач вважає, що в силу вимог ст. 1177 ЦК України він має право на відшкодування шкоди як потерпілий від кримінального правопорушення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 лютого 2021 р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-у кримінальному провадженні відсутнє остаточне рішення, яке б визнавало винним чи виправдовувало відповідача;

-позивач подав позов із дотриманням ст.ст. 61,128 КПК України, тому діяв як цивільний позивач у кримінальному процесі. Оскаржуване судове рішення позбавляє позивача права на захист як тепер, так і на майбутнє.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи були належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про виклик ОСОБА_2 на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.65,66) та клопотанням сторони позивача, яке надійшло до суду 13.01.2022 р., про розгляд справи без їх участі, відтак розгляд цієї справи здійснюється за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд виходив із того, що кримінальне провадження відносно обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору, вину останнього в заподіянні тілесних ушкоджень стороною позивача в законний спосіб не доведено і такий не втратив право подати цивільний позов у кримінальному провадженні.

При цьому встановив, що 23.09.2017 р. ОСОБА_1 був побитий відповідачем, у результаті чого йому були завдані легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності (а.с.2)

У зв`язку з цим ОСОБА_1 поніс грошові витрати на обстеження умедичних закладах і лікування тілесних ушкоджень на вказану суму, що підтверджується фіскальними чеками (а.с.3,4).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.10.2020 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повернуто прокурору на підставі п.5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018 року для його внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України (а.с.33-34).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У спірних правовідносинах не встановлено відповідним судовим рішенням завдання ОСОБА_2 шкоди ОСОБА_1 , і відповідно не встановлено законних підстав, які б дали суду можливість стягнути із відповідача на користь позивача 1394,94 грн. витрат на лікування.

Довід апеляційної скарги про те, що у кримінальному провадженні відсутнє остаточне рішення, яке б визнавало винним чи виправдовувало відповідача, справедливо заслуговує на увагу, оскільки матеріалами справи встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002852 від 19 жовтня 2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повернуто прокурору.

У апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що позов подано з дотриманням ст.ст. 61,128 КПК України, тому позивач діяв як цивільний позивач у кримінальному процесі.

Однак, указаний довід базується на невірному розумінні сторони позивача норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Отже, вказані статті КПК України регулюють право потерпілого, тобто ОСОБА_1 пред`явити до обвинуваченогоцивільний позов під час кримінального провадження до початку судового розгляду, а не пред`являти цивільний позов у рамках цивільного судочинства.

Право на пред`явлення позову в рамках цивільного судочинства у ОСОБА_1 виникає виключно на підставіч. 1 ст. 1177, ст. 1166 ЦК України, а не на підставі ст.ст. 61,128 КПК України, як це вважає сторона позивача.

Із огляду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002852 від 19 жовтня 2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_2 було повернуто прокурору, то потерпілий має право на пред`явлення цивільного прозову в рамках кримінального провадження, як це передбачено ст.ст.61,128 КПК України.

Отже, в нашому випадку жодних підстав для задоволення позовних вимог немає.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний законі вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4. Повне судове рішення складено 02.02.2022 р.

Судді: