ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м.Суми

Справа №591/2616/21

Номер провадження 22-ц/816/223/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буланова Олексія Михайловича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року в складі судді Северинової А.С., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 03 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») і Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором від 10 березня 2006 року та визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки від 10 березня 2006 року, реєстраційний номер 1220, які укладені між заявницею та АТ КБ «ПриватБанк».

Позовна заява мотивована тим, що 10 березня 2006 року з банком укладено кредитний договір та договір іпотеки. Рішенням Зарічного районного суду м. суми від 30 січня 2017 року стягнуто на користь банку заборгованість по кредитному договору, а також визнано недійсними пункти 4.1 та 4.2 кредитного договору в частині визначення розміру пені. Оскільки заявницею було сплачено заборгованість по кредитному договору на виконання вказаного судового рішення, тобто борг по кредиту погашено у повному обсязі, тому зобов`язання за договором вважається припиненим. Крім того, Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ є іпотекодержателем за кредитним договором та договором іпотеки, а тому позов заявлено як до банку, так і вказаного відповідача як до солідарних відповідачів.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ.

Вказана ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Буланов О.М., посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що судовим рішенням у справі № 591/790/16-ц встановлено, що банк є належним позивачем, оскільки саме йому належить право вимоги за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_1 погашено борг по кредитному договору на виконання судового рішення у вказаній цивільній справі у повному обсязі, тобто належно виконано основне зобов`язання, тому кредитне і іпотечне зобов`язання мають бути припинені. Крім того, звертає увагу на те, що Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ ліквідовано, а кредитний борг сплачено саме банку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» -Гакаля Р.В., представника ОСОБА_1 - адвоката Буланова О.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення місцевого суду не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 березня 2006 року між ЗАО КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SUH0GК00000017, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти в розмірі 18900,00 доларів США на купівлю квартири та 3037,50 доларів США на сплату страхових платежів, з платою за користування кредитними коштами в розмірі 1 відсоток на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, 0,21 % щомісячної комісії за надання фінансового інструменту. Строк дії кредитного договору визначено до 09 березня 2021 року (т. 1 а.с. 8-11).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 10 березня 2006 року укладено з ЗАО КБ «Приватбанк» договір іпотеки, за умовами якого позичальниця передала в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 14-16).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2017 року по справі № 591/790/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 квітня 2017 року (т. 1, а.с. 27-30), позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 12169,80 доларів США заборгованості по кредитному договору та 4761,89 грн судових витрат. В задоволенні позову банку в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним пункти 4.1 та 4.2 кредитного договору № SUH0GK00000017 від 10 березня 2006 року укладеного між сторонами в частині визначення розміру пені. В задоволенні вимог ОСОБА_1 в іншій частині та в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю (т. 1 а.с. 21-26).

Станом на 29 липня 2020 року іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інформації з реєстрів є « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ, розташоване за адресою АДРЕСА_2 ). Зазначена юридична особа є іпотекодержателем на підставі договору купівлі - продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити з 19 лютого 2007 року (т. 1 а.с. 17-18).

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ з 03 жовтня 2017 року ліквідовано.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 в період з 29 травня 2017 року по 25 травня 2020 року сплачено ПАТ КБ «Приватбанк» грошову суму в розмірі 12188,18 доларів США (т. 1 а.с. 19-20).

Постановою Сумського апеляційного суду від 25 березня 2021 року в цивільній справі № 591/4655/20 встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» не є кредитором та іпотекодержателем за основним зобов`язанням за кредитним договором від 10 березня 2006 року № SUH0GК00000017 і за іпотечним договором № б/н від 10 березня 2006 року, оскільки на даний час іпотекодержателем нерухомого майна за договором іпотеки № б/н від 10 березня 2006 року продовжує бути « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ», а не АТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 31-36).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції взяв до уваги висновки суду апеляційної інстанції у цивільній справі № 591/4655/20 щодо того, що банк не є кредитором та іпотекодержателем за основним зобов`язанням за кредитним договором та за іпотечним договором, оскільки іпотекодержателем нерухомого майна за договором іпотеки продовжує бути « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ». Відтак, у даній справі, на думку суду, банк є неналежним відповідачем. При цьому суд встановив, що Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ є ліквідованим з 03 жовтня 2017 року, своєю ухвалою від 23 листопада 2021 року закрив провадження в частині заявлених до цього відповідача вимог на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та дійшов висновку, що оскільки банк є неналежним відповідачем у даній справі, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до банку відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані висновки суду першої інстанції взаємовиключні, не узгоджуються зі встановленими у справі обставинами, письмовими доказами та вимогами закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалось вище, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2017 року у справі № 591/790/16-ц, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 12169,80 доларів США заборгованості по кредитному договору.

Вказаний борг позивачка повністю сплатила, тобто виконала судове рішення і постановою державного виконавця від 12 січня 2021 року виконавче провадження № 56532507 закінчено (т. 1 а.с. 39).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у цивільній справі № 310/11534/13-ц звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у цивільній справі № 310/11534/13-ц вказано, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у цивільній справі № 695/3790/15-ц зазначено, що звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого ч. 1 ст. 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Суд першої інстанції не врахував фактичного виконання позивачкою основного зобов`язання за кредитним договором та згаданих вище висновків суду касаційної інстанції, взявши до уваги викладені апеляційною інстанцією висновки у цивільній справі № 591/4655/20, які преюдиційного значення у даній справі не мають з огляду на факт ліквідації з 03 жовтня 2017 року Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ. Закривши провадження у справі відносно вимог до ліквідованої юридичної особи, та вказавши, що позов заявлено до банку як неналежного відповідача, місцевий суд таким чином фактично позбавив ОСОБА_1 права на судовий захист.

В апеляційному суді представник АТ КБ «Приватбанк» визнав, що ОСОБА_1 виконала зобов`язання саме перед банком, оскільки відповідно до договору від 14 квітня 2016 року банк викупив право вимоги за спірним договором у Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ, але свої права як нового іпотекодержателя у відповідних реєстрах не переоформив. До моменту ліквідації Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ не пред`являло жодних претензій з приводу повернення боргу за кредитним договором ОСОБА_1 саме банку.

З урахуванням викладених вище обставин, зокрема факту ліквідації з 03 жовтня 2017 року відповідача Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ та повного виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань шляхом погашення стягнутого судом боргу у цивільній справі № 591/790/16-ц, апеляційний суд вважає, що зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором та договором іпотеки від 10 березня 2006 року є припиненими, оскільки позивачкою належно виконано у повному обсязі забезпечене іпотекою основне зобов`язання перед банком за кредитним договором, а тому основне зобов`язання за кредитним договором припиняється, як і припиняються зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

При цьому, на думку апеляційного суду, інформація у Державному реєстрі Іпотек щодо зареєстрованої заборони на нерухоме іпотечне майно (трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ), із зазначенням іпотекодавця Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ, є формальною, з огляду на ліквідацію цієї юридичної особи.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1816 грн судового збору за подання позовної заяви та 2724 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буланова Олексія Михайловича задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором від 10 березня 2006 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

Визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 10 березня 2006 року, реєстраційний номер 1220, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1816 грн судового збору за подання позовної заяви та 2724 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

Т. А. Левченко