Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1001/21

26 січня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

представника позивача Краюшкіна О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя - домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за відповідачем, реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності 11718593.

В ході підготовчого засідання представник позивача - адвокат Краюшкін О.С. заявлені вимоги уточнив, просив суд припинити право спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за відповідачем, реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності 11718593 та визнати за сторонами право власності по Ѕ частині домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивачкою обґрунтовані тим, що 16 червня 1992 року між нею, ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу вона набула прізвище ОСОБА_5 . 28.11.2013 року відповідач змінив прізвище на ОСОБА_6 . 20.12.2018 року за рішенням Богородчанського районного суду шлюб між ними розірвано і вона відновила дошлюбне прізвище ОСОБА_6 . За період перебування у шлюбі ними у 1995 році збудовано житловий будинок в АДРЕСА_1 (тепер Солотвинська ТГ Івано-Франківського району), а згодом, протягом кількох років добудови будинок збільшено у площі. Право власності на домоволодіння було зареєстровано 13.08.2005 року на прізвище відповідача ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво на право власності на його ім`я. Відомості про право власності на житловий будинок внесені до реєстру прав власності на нерухоме майно.

Зважаючи на те, що у добровільному порядку вирішити питання про зміну правового статусу майна відповідач не бажає, змушена звернутися до суду.

Представник позивачки Краюшкін О.С. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, відзиву на позов, а також жодних клопотань до суду не подав. У зв`язку з цим суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи у порядку заочного провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 16 червня 1992 року у виконавчому комітеті Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на " ОСОБА_5 ".

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища від 28.11.2013 року, ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_6 ».

20.12.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвано і дружина відновила дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії інвентаризаційної справи №7818 на домоволодіння по АДРЕСА_1 та виписок з погосподарської книги с.Монастирчани за 1991-2021 роки, житловий будинок був збудований у 1995 році та перебудовувався до 2005 року. За матеріалами інвентаризації до складу домоволодіння входить житловий будинок загальною площею 319,7 кв.м. та вбиральня. Інвентаризаційна вартість домоволодіння склала 85115 грн.

Зазначений житловий будинок збудовано на земельній ділянці площею 0,07 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_9 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, 13 серпня 2005 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 в цілому на домоволодіння в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 11718593.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок не приватизована.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Також, згідно положень ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 2 статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) окрема земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що житловий будинок по АДРЕСА_1 (тепер Солотвинська ТГ Івано-Франківського району) слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки зазначене майно було придбане під час перебування сторін в шлюбі за спільні кошти, що не спростовано відповідачем. Відтак підлягають задоволенню вимоги позивачки про припинення права спільної сумісної власності на згадане майно і поділ спільного майна подружжя в рівних частинах по 1/2 ідеальній частці.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 372, 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 263 - 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке зареєстроване 13.08.2005 року за відповідачем ОСОБА_9 , реєстраційний номер майна у реєстрі речових прав на нерухоме майно 11718593.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 ,що зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 13.08.2005 року, реєстраційний номер майна у реєстрі речових прав на нерухоме майно 11718593.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на Ѕ частину індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 ,що зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 13.08.2005 року, реєстраційний номер майна у реєстрі речових прав на нерухоме майно 11718593.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 грн понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Битківський