Провадження № 2/522/134/22
24 січня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Суворової О.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам,-
В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) грн., щомісяця, починаючи з 08 липня 2019 року до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , допустивши негайне виконання рішення у межах одного місяця.
Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що вищезазначене рішення пред`явлено до виконання, однак відповідачем не виконується, тому позивач просить суд стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.
Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30.10.2019 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) грн., щомісяця, починаючи з 08 липня 2019 року до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 допустивши негайне виконання рішення у межах одного місяця.
12.12.2019 року Приморським районним судом м.Одеси на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.
21.09.2021 року Державним виконавцем Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Будзінською О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно розрахунків, наданих позивачем, сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 451552,50 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.
Зазначене не спростовано відповідачем.
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК). Так само аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (частина перша статті 80 СК). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Відповідно до норми статті 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Таким чином, із змісту вказаної норми закону вбачається, що необхідною складовою для виникнення права на стягнення неустойки за прострочення зобов`язання є вина платника аліментів, що і сталося в даному випадку.
Зазначена правова позиція також висвітлена у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яким передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Так, матеріали справи не містять зазначення відповідачем жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надано жодних доказів, які б свідчили про вище зазначені причини.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Так, згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК.
Так, у даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за просторочення їх сплати.
Наданий позивачем розрахунок відповідає обставинам справи, відповідачем не спростований і приймається Судом при визначенні розміру заборгованості.
Таким чином, надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені).
У свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
У ситуації, що розглядається, докази про матеріальний та сімейний стан відповідача не подавались, а тому відсутні підстави для зменшення розміру неустойки відповідно до частини другої статті 196 СК.
Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ч. 6 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 5009,03 гривень.
Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам задовольнити.
Стягнути суму пені з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), в розмірі 451 552 (чотириста п`ятдесят одну тисячу п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 5009 (п`ять тисяч дев`ять) гривень. 03 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений та підписаний суддею 04 лютого 2022 року.
Суддя О.В.Суворова