Справа № 559/110/21
Провадження № 2/559/48/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

19.01.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 01.08.2008 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який збільшився до 8000 грн.

Зазначає, що при підписанні заяви-анкети відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Вказав, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг погоджених сторонами, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що відповідно до п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, в редакції, що почала діяти з 01.03.2019, в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд».

Банк свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.509, 526, 1054 ЦК України.

Заборгованість за кредитним договором станом на 30.11.2020 становить 27923, 01 грн. та складається з наступного: 20692, 57 грн. - заборгованості за тілом кредита, в т.ч. 20692, 57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 7230, 44 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625.

Зважаючи на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20692, 57 грн. заборгованості за тілом кредита, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2102, 00 грн.

Ухвалою Дубенського районного суду Рівненської області від 11.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

07.10.2021 від представника відповідача Свириденко І.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними. Відповідач отримав кредит у розмірі 10987, 88 грн., в період з 02.04.2017, з якого вважає починається перебіг позовної давності за стягненням заборгованості, до дати звернення позивача із позовом - відповідач сплатив позивачу 14281, 31 грн., тобто повністю погасив суму отриманого кредиту. Отримані від відповідача кошти позивач безпідставно зараховував як нараховані за період з 02.04.2017 до дати звернення з позовом проценти в сумі 22332,13 грн., комісійні в сумі 460, 00 грн., пені 12446,63 грн., всього 35238,76 грн.

Зазначає, заява №б/н від 01.08.2008 не містить жодних умов та зобов`язань щодо порядку нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, комісійних, пені тощо, отже ці вирахування є незаконними. Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів є неналежним доказом, оскільки позивач не надав жодних підтверджень, що саме з цими Умовами та Правилами, Тарифами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи анкету-заяву.

Окрім того, зазначає, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, тому необхідний особливий захист споживача у кредитних відносинах, оскільки пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає наступне. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та Тарифах. Укладення кредитного договору чинному законодавству не суперечить. Підписанням анкети-заяви відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Підписавши заяву, клієнт був ознайомлений, з тим, що згідний Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті. Користуючись кредитними коштами відповідачу було добре відомо і зрозуміло умови кредитного договору, твердження про незнання умов та правил кредитного договору не відповідають дійсності.З виписки по рахунку прослідковується, що відповідач активно користувався кредитною карткою та частково сплачував заборгованість за договором, тобто до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що також свідчить про знання умов кредитування та визнання своїх зобов`язань за договором. Банком розподіляються кошти у відповідності до умов кредитного договору. Просять задовольнити позов у повному обсязі.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" доОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Представник відповідача Свириденко І.О., згідно поданої до суду заяви, просить провести розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог відповідач заперечує повністю.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

З доводів позовної заяви вбачається, що звертаючись до суду з позовом, банк вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 01.08.2008 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

01.08.2008 АТ КБ «ПриватБанк» відкрив картковий рахунок відповідачу та встановив кредитний ліміт в розмірі 1300 грн., який був збільшений до 8000 грн., та в подальшому зменшений до 0 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 39, 40).

Як вбачається із виписки за договором, ОСОБА_1 дійсно отримав кредитні кошти, якими активно користувався та здійснював їх погашення. Суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач дійсно користувалась кредитними коштами позивача (а.с. 20-38).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 01.08.2008, станом на 30.11.2020 заборгованість складає 27923, 01 грн., з яких: 20692, 57 грн. - заборгованості за тілом кредита, в т.ч. 20692, 57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 7230, 44 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 (а.с. 5-19).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що ОСОБА_1 повністю погасив суму отриманого кредиту, оскільки згідно розрахунку відповідача він сплатив позивачу 14281, 31 грн.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути тіло кредиту.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

На обґрунтування позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Окрім того, вказує, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі.

На підтвердження зазначених тверджень до матеріалів справи позивачем додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 01.08.2008, яка підписана сторонами (а.с. 41).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розроблялися банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

На обґрунтування позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що при укладанні договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно яких обслуговується відповідач.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредита в розмірі 20692, 57 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 23, 76, 81, 258, 259, 265, 272, 273, 280, 284, 289 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 1050- 10561 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м.Київ вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2008 у розмірі 20692 (двадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець