Дата документу 07.02.2022
ЄУ № 942/904/21
Провадження №2/942/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Новопсковський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

представника позивача адвоката Матвєєвої Т.С., представника відповідача Ковальова М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 18900,00 грн., вихідну допомогу у сумі 6300,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 18757,80 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивачка ОСОБА_1 , відповідно до запису №17 трудової книжки серія НОМЕР_1 - 26.08.1997 року прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «ВІКТОР» . Згідно запису № 20 вказаної трудової книжки 31.03.2021 року позивачку звільнено з займаної посади у зв`язку з ліквідацією підприємства, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що видано наказ № 39 від 31.03.2021 року. Копія вказаного наказу у позивачки відсутня. При звільненні з роботи, роботодавцем не було виплачено заробітну плату, вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, то з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку. У зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.11.2021 задоволено самовідвід судді Чалого А.В. у вказаній цивільній справі.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021, матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Проньки В.В.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.11.2021 справу прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.11.2021.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 29.11.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 28 грудня 2021.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги з підстав викладених в заяві, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідачем грубо порушено право позивача на виплату належних коштів при звільненні.

Представник відповідача відзиву на позовну заяву у строки зазначені в ухвалах суду від 02.07.2021, 02.08.2021 не надав. В судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивач є шахрайкою та вводить суд в оману щодо невиплати їй грошових коштів при звільненні. Позивач працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Віктор» і сама нараховувала собі та виплачувала заробітну плату. В діяльність товариства він як керівник вже давно не вникав, не цікавився станом справ. Діяльність товариства починаючи від виплати заробітної плати продавцям, закупівлю товару та розрахунку з постачальниками здійснювала позивач та він повністю їй довіряв, тому вважає, що належні кошти при звільненні позивач собі нарахувала та отримала .

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Суд встановив, щопозивачка ОСОБА_1 , відповідно до запису № 17 трудової книжки серія НОМЕР_1 - 26.08.1997 року прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «ВІКТОР» .

Згідно запису № 20 вказаної трудової книжки 31.03.2021 року позивачку звільнено з займаної посади у зв`язку з ліквідацією підприємства, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що видано наказ № 39 від 31.03.2021 року.

Судом встановлено, що при звільненні позивачки з роботи, роботодавцем їй не було виплачено всі належні при звільненні суми та взагалі відповідач письмово не повідомив позивачку про нараховані суми належні при звільненні.

Згідно довідки форми ОК-5, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , нарахованою та не виплаченою залишається заробітна плата за січень 2021 року у сумі 6300,00 грн., лютий 2021 року у сумі 6300,00 грн. та а березень 2021 року у сумі 6300,00 загальною сумою: 18 900,00 грн.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили , що позивач працювала у ТОВ «Віктор» на посаді бухгалтера більше 20 років, будь-якої інформації щодо невиплати позивачу належних при звільненні сум свідки не пояснили, оскільки не працювали у товаристві на день звільнення позивача.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або

уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум.

У відповідності до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу. працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт З статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41. - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. , згідно вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню у судовому порядку, вихідна допомога у сумі: 6300, 00 грн.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Розмір заробітної плати, який слід брати за розрахункову величину, є заробітна плата за лютий , березень 2021 року.

Відповідно до довідки ОК 5 заробітна плата позивачки ОСОБА_1 за лютий, березень 2021 складає 6300 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивачки за лютий, березень 2021 року становить 300 грн. ((6300+6300)/42 робочих дня)). А отже, середній заробіток за весь час затримки становить 300 грн. х 205 робочих дні =61500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У судове засідання представник відповідача надав розрахунковий листок, але суд вважає його недопустимим доказом, оскільки він не відповідає критеріям первинного документу з нарахування заробітної плати, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Закону України «Про оплату праці».

Що стосується вимог позивача про стягнення грошової компенсація за не використану відпустку, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи АІ групи.

Порядок обчислення грошової компенсація за не використану відпустку, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., а саме: у відповідності до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що у позивача взагалі є календарні дні невикористаної відпустки.

Тому вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку задоволенню не підлягають.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом.

Наявна в матеріалах справи інформація у довідці ОК-5 відносно позивачки ОСОБА_1 про нараховані , але не виплачені кошти свідчить про невиконання ТОВ «Віктор» вимог закону щодо виплати позивачці належних при звільненні сум.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1,індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб надаються страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях за формою згідно з додатком 1 (ОК-5) або додатком 2 (ОК-7) до цього Положення. Тому наявна в матеріалах справи довідка ОК-5 є належним та допустимим доказом, яка містить інформацію щодо предмета доказування.

Станом на час розгляду справи представник відповідача не надав доказів (відомості про заробітну плату, платіжні доручення, видаткові касові ордери) , які б спростовували відомості щодо нарахування та виплату позивачу належної при звільненні суми.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 28.0.2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Отже відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено порушення права позивача на виплату належних при звільненні сум.

Відповідно до ч. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, представником позивача адвокатом Матвєєвою Т.С. заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Матвєєвою Т.С. був укладений договір про надання правової допомоги.

За результатами виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги 25.01.2022 сторонами був підписаний акт приймання-передачі послуг за договором від 06.04.2021, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом Матвєєвою Т.С. робіт та їх вартість.

Відповідно до даного акту, вартість наданих адвокатом Матвєєвою Т.С. послуг становить 5945,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за січень-березень 2021 року у загальній сумі 18900,00 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот грн 00 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у сумі 6300,00 грн (шість тисяч триста грн 00 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 61500,00 грн (шістдесят одна тисяча п`ятсот грн 00 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» на користь держави судовий збір у сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн 00 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5945,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять грн 00 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області 29.12.1999, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Матвєєва Тетяна Сергіївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН № 1633 від 21.05.2019, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ № 1014067 від 29.06.2021, адреса: вул. Українська, 216, смт.Новопсков Луганської області.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віктор», , місцезнаходження: вул. Слобожанська, 30А, смт. Новопсков Луганської області.

Представник відповідача: Ковальов Микола Іванович, адреса: вул. Слобожанська, 30А, смт.Новопсков Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 січня 2022 року.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2022.

Суддя: В.В. Пронька