Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач -Суддя доповідач- Луганська В.М.
Справа № 428/8133/21
Провадження № 22-ц/810/960/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря: Савочки К.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація Північ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Бароніна Д.Б.,

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що з 01 квітня 2012 року по 19 липня 2021 року він перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Луганська обласна «Фармація Північ». (далі КП «Луганська обласна «Фармація Північ»).

Наказом в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» №369-к від 19 липня 2021 року позивача на підставі п. 9 ч. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено з посади заступника начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу, у зв`язку з скороченням штату працівників.

Позивач вважає звільнення протиправним та незаконним, посилалався на те, що у період з 22 березня 2021 року по 10 травня 2021 року він перебував на лікарняному. 11 травня 2021 року позивач після завершення лікування вийшов на роботу.

18 травня 2021 року йому було вручено повідомлення №4 «Про заплановане скорочення» від 17 травня 2021 року, згідно якого у зв`язку зі скороченням штатних одиниць на КП «Луганська обласна «Фармація Північ» позивач попереджався, щ посада, яку він займає, підлягає скороченню відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Одночасно позивачу були запропоновані наступні посади: фармацевт ВП «ЦМА №44», провізор ВП «ЦМА №44», старший провізор ВП «ЦРА №49».

На зазначене повідомлення позивачем було спрямовано керівництву лист від 20 травня 2021 року з проханням роз`яснити з яких причин йому не була запропонована посада в новоутвореному відділі, на який він отримав відповідь, що комерційний відділ на підприємстві було створено 01 квітня 2021 року, а з 21 квітня 2021 року змінено штатний розпис підприємства та прийнято рішення про скорочення торгово-фармацевтичного відділу, тому всі посади у новоствореному відділі вже зайняті.

31 травня 2021 року позивач звернувся з заявою до в. о. генерального директора підприємства та просив у зв`язку зі скороченням його посади, надати рівнозначну посаду в комерційному відділі, оскільки він має безперервний стаж роботи на даному підприємстві, є інвалідом 1-ї групи з дитинства, має на утриманні двох малолітніх дітей та є єдиним утриманцем сім`ї. На дану заяву позивач відповіді не отримав.

02 липня 2021 року позивач отримав лист в доповнення до повідомлення про скорочення штату від 17 травня 2021 року, в якому повідомлялося про наявні вакансії на підприємстві і можливість переведення позивача на дані посади, а саме : провізор, робітник по ремонту та обслуговуванню споруд, вантажник, експедитор, фармацевт, прибиральник службових приміщень, провізор аналітик вищої категорії, менеджер зі збуту.

На думку позивача, пропонування даних вакансій суперечить нормам Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та носить не етичний характер і характер морального знущання, оскільки позивач є інвалідом з дитинства 1 групи, має обмежені можливості осіб з інвалідністю та пересувається за допомогою інвалідного крісла. Та зазначив, що відповідач в порушення ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» звільнив за ініціативою адміністрації позивача.

15 липня 2021 року позивач знову звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив, що згідно з ч.1 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції» - викривачі, їх близькі особи перебувають під захистом держави і просив відповідача поновити порушені права як викривача, поновити його на попередній посаді, або перевести на посаду з аналогічними чи кращими умовами праці та грошовим забезпеченням.

16 серпня 2021 року отримав відповідь, де було зазначено, що згідно акту Головного державного інспектора відділу контролю Східного напрямку Управління з питань праці Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці порушень вимог законодавства не встановлено. Позивач зазначив, що підставою для скорочення його посади стали не економічні причини, а негативне відношення до позивача, оскільки він є викривачем, відповідачу стало відомо, що позивач є викривачем корупційного злочину, який вчиняло керівництво підприємства.

Позивач зазначив, що в порушення п.2 ст.40 КЗПП України його звільнення проведено без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої є працівник. Звільнення відбулося з порушенням ч. 1 ст. 42 КЗпП України. Загальний безперервний стаж роботи ОСОБА_1 на підприємстві 9 років 3 місяці 19 днів, також при звільненні, відповідач не врахував переважне право позивача на залишення на роботі, передбачене законодавством. Вважає, що відповідач з надуманих причин та з недотриманням такої процедури провів скорочення посади, яку займав позивач.

Просив суд поновити його на посаді заступника начальника відділу КП «Луганська обласна «Фармація Північ» або на рівнозначній посаді з 19 липня 2021 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний стаж; стягнути з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація Північ» середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 липня 2021 року по дату винесення судового рішення, та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Луганська обласна «Фармація Північ» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2021 року ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що позивач має переважне право на залишення на роботі. Порівняно з іншими працівниками, які залишилися працювати, позивач довше них працював на підприємстві, має високу кваліфікацію та безперервний стаж роботи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на утриманні має двох малолітніх дітей, дружина знаходиться у відпустці за доглядом за дітьми, позивач є єдиним утриманцем сім`ї, та є інвалідом з дитинства 1-ї групи.

Посилається на те, що відповідач в порушення норм Кодексу законів про працю, несвоєчасно повідомив його про заплановане скорочення, оскільки всі працівники КП «Луганська обласна «Фармація Північ»були повідомлені про скорочення торгово-фармацевтичного відділу 01 квітня 2021 року, а позивач лише 18 травня 2021 року.

Вважає, що його тривале перебування на лікарняному, на яке посилається відповідач, а саме з 22 березня 2021 року на стаціонарному лікуванні у інфекційному відділені ВІТЗПЕД «СМБЛ», а потім з 06 квітня 2021 року по 10 травня 2021 року на амбулаторному лікуванні, не позбавляло можливості керівництво КП «Луганська обласна «Фармація Північ» повідомити позивача листом або телефонним дзвінком про скорочення відділу та запропонувати відповідну його кваліфікації посаду. Суд першої інстанції не врахував ці обставини та помилково зробив висновок про те, що відповідач з дня попередження позивача про вивільнення та до дня розірвання трудового договору запропонував позивачу всі наявні вакантні посади.

На думку позивача, відповідач в порушення норм Кодексу законів про працю поставив його в нерівні умови порівняно з іншими працівниками, яким заздалегідь було повідомлено про скорочення відділу та запропоновано посади в новоутвореному відділі.

Пропозиції відповідача про можливість переведення позивача на посади: провізор, робітник по ремонту та обслуговуванню споруд, вантажник, експедитор, фармацевт, прибиральник службових приміщень носить не етичний характер. Такою пропозицією відповідач навмисно поставив позивача, незважаючи на його обмежені фізичні можливості інваліда, в такі умови, в яких він вимушений відмовитися від переведення, чим порушено норми Кодексу законів про працю. Відповідачем не враховано положення ч. 6 ст. 24 КЗпП, відповідно до якої забороняється укладати трудовий договір із громадянином, якому згідно з медичним висновком запропонована робота є протипоказаною за станом здоров`я.

Скаржник посилається на те, що відповідач своїми діями, в порушення ст. 172 КЗпП України, Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не забезпечив соціальний захист позивача та не створив всі умови для того, щоб позивач зміг реалізувати себе на рівні з іншими працівниками.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції не урахував положення ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого викривач та їх близькі особи перебувають під захистом держави, оскільки з листопада 2018 року, з моменту звернення позивача до правоохоронних органів з повідомленням про можливі факти корупційних правопорушень керівництва КП «Луганська обласна «Фармація Північ» на підставі якого було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДП за №0000281 від 28 листопада 2018 року, позивач набув статусу викривач.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Луганська обласна «Фармація Північ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначивши, що з метою раціоналізації та удосконалення структури управління підприємством наказом №148 від 21 квітня 2021 року була затверджена структура і штатна чисельність КП «Луганська обласна «Фармація Північ», у зв`язку з чим скорочено п`ять посад, у тому числі посада заступника начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу, яку займав позивач (наказ №149 від 21 квітня 2021 року).

У зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному, керуючись наказом №180 від 17 травня 2021 року, ОСОБА_1 про заплановане скорочення було повідомлено лише 18 травня 2021 року та одночасно запропоновано вакантні посади фармацевта, провізора. 02 липня 2021 року позивачу було запропоновано всі наявні посади на підприємстві, всього 22 посади, але у зв`язку з відмовою позивача від переведення на запропоновані посади було звільнено відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того зазначає, що згідно акту головного державного інспектора відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Східного міжрегіонального управління державної служби України з питань праці № СМУ1710/1107/АВ від 16 липня 2021 року порушень вимог законодавства з питань дотримання законодавства про працю в частині врахування переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників та в частині одночасної пропозиції іншої роботи на тому ж підприємстві з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці стосовно ОСОБА_1 , порушень вимог законодавства не встановлено.

Вважає доводи позивача щодо неврахування відповідачем переважного права на залишення його на роботі є необґрунтованими та спростовуються тим, що у відповідача не було працівників, які виконували однакові з позивачем функції та посади яких були скорочені одночасно із скороченням його посади, у зв`язку з чим у відповідача не було можливості забезпечити реалізацію переважного права позивача на залишення на роботі, оскільки на час скорочення останнього не було осіб, перед якими від мав би переважне право на залишення на роботі.

Зазначає, що за результатами перевірки відділу з питань запобігання корупції Луганської обласної державної адміністрації щодо можливого порушення керівництвом КП «Луганська обласна «Фармація Північ» трудових прав позивача як викривача встановлено відсутність причино-наслідкового зв`язку між його звільненням та його статусом викривача.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник скаржника- Литвин Олена Володимирівна апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник КП «Луганська обласна «Фармація Північ» апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно наказу №148 від 21 квітня 2021 року у КП «Луганська обласна «Фармація Північ» затверджено нову структурну і штатну чисельність, в якій відсутній торгово-фармацевтичний відділ, де працював позивач. Наказом № 149 від 21 квітня 2021 року скорочено п`ять штатних одиниць, зокрема й посаду заступника начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу, яку займав позивач. Суд встановив, що В КП «Луганська обласна «Фармація» дійсно відбулася зміна в організації праці шляхом ліквідації певних структурних підрозділів та скорочення штатних одиниць.

З дня попередження позивача про вивільнення та до дня розірвання трудового договору відповідачем було запропоновано позивачу всі наявні вакантні посади, однак позивач не виявив бажання зайняти жодну із запропонованих йому посад. Позивач не був членом профспілкової організації в КП «Луганська обласна «Фармація Північ».

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗПП України не встановлено фактів порушення прав позивача. Суд дійшов висновку, що оскільки при звільненні позивача не встановлено порушення його прав, то вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у підпунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Згідно із статтею 49-2 КЗпП України про вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Водночас із попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або вповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав указані вимоги КЗпП України стосовно працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які є на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника із дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. З 10 липня 2020 року переведений на посаду заступника начальника відділу з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу, що підтверджується трудовою книжкою позивача.

Наказом в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» затверджено та введено в дію з 01 квітня 2021 року штатний розпис підприємства, в якому зазначено про наявність торгово-фармацевтичного відділу, в якому передбачені посади начальника відділу, заступника начальника відділу з закупівлі та головного фахівця.

Наказом в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» № 148 від 21 квітня 2021 року затверджено структуру і штатну чисельність КП «Луганська обласна «Фармація Північ».

Згідно наказу в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» «Про скорочення штатних одиниць» №149 від 21 квітня 2021 вирішено скоротити штатні одиниці : начальник відділу організаційної роботи 1 одиниця, головний фахівець відділу організаційної роботи 1 одиниця, провідний фахівець відділу організаційної роботи 1 одиниця, заступник начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу 1 одиниця, головний фахівець торгово-фармацевтичного відділу 1 одиниця.

Доручено т.в.о. начальника загального відділу попередити не пізніше ніж за два місяці працівників про скорочення штату та запропонувати переведення за їх згодою на інші вакантні посади.

Відповідно до наказу в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» №180 від 17 травня 2021 року доручено т.в.о. начальнику загального відділу виготовити повідомлення про наступні звільнення з пропозицією переведення на вакантні посади працівників, у тому числі ОСОБА_1 .

18 травня 2021 року позивача було попереджено про заплановане скорочення та одночасно запропоновано посади: фармацевт ВП «ЦМА №44», провізор ВП «ЦМА №44», старший провізор ВП «ЦРА №49», що підтверджується повідомленням від 17.05.2021 року №4.

20 травня 2021 року позивачем на адресу керівництва було надіслано листа з проханням роз`яснити з яких причин йому не була запропонована посада в новоутвореному відділі.

Згідно відповіді в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» від 02 червня 2021 року позивача було проінформовано, що на підприємстві з 01 квітня було створено комерційний відділ. З 21 квітня 2021 року змінено штатний розпис підприємства та прийнято рішення про скорочення торгово-фармацевтичного відділу. У період з 15.03.2021 року по 07.05.2021 року позивач перебував на лікарняному, 21.04.2021 року всі посади в комерційному відділі були зайняті.

31 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив, у зв`язку зі скорочення його посади, надати рівнозначну посаду в комерційному відділі, оскільки він має безперервний стаж роботи на даному підприємстві, є інвалідом 1-ї групи з дитинства, має на утриманні двох малолітніх дітей та є єдиним утриманцем сім`ї.

02 липня 2021року позивач отримав лист в доповнення до повідомлення про заплановане скорочення штату від 17 травня 2021 року, в якому повідомлялося про наявні вакансії на підприємстві і можливість переведення позивача на посади: провізор ВП «ЦМА №43» - оклад 5784 грн; робітник по обслуговуванню та ремонту споруд ВП «ЦМА №43» - оклад 3178 грн; вантажник ВП «ЦМА №43» (0,5) - оклад 3178 грн; експедитор ВП «ЦМА №43» (0,5) - оклад 3178 грн; провізор ВП «ЦМА №44» - оклад 5784 грн; фармацевт ВП «ЦМА №44» - оклад 4894 грн; провізор 1 категорії а/п №7 ВП «ЦМА №44» - оклад 6737 грн; прибиральник службових приміщень аптеки №246 ВП «ЦМА №44» (0,5) - оклад 3178 грн; прибиральник службових приміщень аптеки №289 ВП «ЦМА №44» (0,25)- оклад 3178 грн; провізор аналітик вищої категорії ВП «ЦМА №47» - оклад 7214 грн; вантажник ВП «ЦМА №47»(0,5) - оклад 3178грн; прибиральник службових приміщень а/п №1 ВП «ЦМА №47» (0.75) оклад 3178 грн; старший провізор ВП «ЦРА №49» - оклад 6887грн; провізор ВП «ЦРА №49» - оклад 6261грн; робітник по обслуговуванню та ремонту споруд ВП «ЦРА №49» (0,25) - оклад 3178 грн; фармацевт ВП «МЦА №78» - оклад 5212 грн; прибиральник службових приміщень аптека №70 ВП «МЦА №78» (0,5) - оклад 3178 грн; провізор аптека №353 ВП «МЦА №78» - оклад 6261 грн; вантажник ВП «ЦРА №79» - 3178 грн; робітник по обслуговуванню та ремонту споруд ВП «ЦРА №79» (0,5) - 3178 грн; менеджер зі збуту ВП «ЦРА №85» - 5212 грн.

Позивачу запропоновано ознайомитися з переліком та у разі незгоди на переведення на вакантну посаду письмово повідомити про це керівництво до 16.07.2021. У випадку незгоди на переведення на наявні вакансії позивача буде звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України після 2 місяців з дня першого повідомлення.

Листом голови профспілки «Професійна спілка працівників фармацевтичної галузі» позивача було проінформовано, що позивач не входить до складу профспілки «Професійна спілка працівників фармацевтичної галузі».

Наказом в. о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» №369-к від 19 липня 2021 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу, у зв`язку з скороченням штату працівниківза п. 1 ст. 40 КЗпП України з компенсацією за щорічну основну відпустку, за період роботи з 01 листопада 2020 року по 19 липня 2021 року у кількості 21 календарних днів, щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці за період роботи з 01 листопада 2020 року по 19 липня 2021 року у кількості п`яти календарних днів та виплатою вихідної допомоги у розмірі середньо місячного заробітку.

Судом встановлено, що з дня попередження позивача про вивільнення до дня розірвання трудового договору відповідачем було запропоновано позивачу всі наявні вакантні посади, однак позивач не дав згоди зайняти жодну із запропонованих посад.

Враховуючи, вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини щодо наявності на підприємстві у період із 17 травня 2021 року по 19 липня 2021 року вакантних посад, які підлягали пропозиції вивільнюваному працівнику ОСОБА_1 ; перевірив вказані обставини доказами, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що при звільненні позивача відповідач дотримав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України та не було порушено прав позивача.

Незаконність свого звільнення скаржник пов`язує із порушеним правом на переважне залишення на роботі, проте такі доводи апеляційної скарги необґрунтовані з огляду на таке.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (частина друга статті49-2 КЗпП України).

Коло суб`єктів, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, стосується працівників, які займають таку ж посаду. Тобто, реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина.

Як зазначалося вище, згідно наказу в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» №149 від 21 квітня 2021 року скорочено штатні одиниці: начальника відділу організаційної роботи; головного фахівця відділу організаційної роботи; провідного фахівця відділу організаційної роботи; заступника начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу; головного фахівця торгово-фармацевтичного відділу.

Оскільки наявність переважного права має значення, коли звільненню у зв`язку із скороченням підлягають декілька працівників, і роботодавець у такому випадку зобов`язаний враховувати наявність переважного права при працевлаштуванні працівника, чия посада скорочується, та інших працівників, які такого права не мають, але їх посади також скорочуються, тому слід дійти висновку, що передбачене статтею 42 КЗпП України переважне право позивача на залишення на роботі не могло бути реалізоване, оскільки не відбулося скорочення інших посад, які б були аналогічні посаді позивача.

Не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду і твердження позивача та його представника про порушення відповідачем ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», так як позивач не був звільнений з роботи у зв`язку із наявністю у нього інвалідності.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник є викривачем у розумінні статті 53 Закону України «Про запобігання корупції», а тому при його звільненні були порушені гарантії державного захисту викривачів не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Державний захист осіб, які надають допомогу в запобіганні і протидії корупції встановлено статтею 53 -3 Закону № 1700-VII « Про запобігання корупції» (в редакції на час звільнення позивача).

Особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог цього Закону іншою особою (частина перша статті 53 - 4 Закону № 1700-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою (частина третя статті 53 Закону № 1700-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною шостою ст.53 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посадові і службові особи державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, посадові особи органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками відповідних державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів зобов`язані у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції.

У постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі № 826/3388/18 зроблено висновок, що викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в 2018 році звернувся до правоохоронних органів із повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень з боку керівництва КП «Луганська обласна «Фармація Північ».

Наказом в. о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» № 148 від 21 квітня 2021 року затверджено структуру і штатну чисельність КП «Луганська обласна «Фармація Північ».

Згідно наказу в.о. генерального директора КП «Луганська обласна «Фармація Північ» «Про скорочення штатних одиниць» №149 від 21 квітня 2021 року скорочено штатні одиниці: начальника відділу організаційної роботи, головного фахівця відділу організаційної роботи, провідного фахівця відділу організаційної роботи, заступника начальника з закупівлі торгово-фармацевтичного відділу, головного фахівеця торгово-фармацевтичного відділу.

Разом із повідомленням позивачу відповідачем було запропоновано всі наявні вакантні посади. Судом встановлено, що скороченню підлягала не тільки штатна посада, яку займав позивач. Процедура звільнення позивача розпочалася з квітня 2021 року, після спливу значного проміжку часу, за цей час на підприємстві було двічі змінено керівника. ОСОБА_1 звертався з заявою до керівництва Луганської обласної військово-цивільної адміністрації з приводу його звільнення як викривача. За результатами перевірки відділом з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної військово-цивільної адміністрації позивачу було надано відповідь 12.08.2021 року №01-28/005 про відсутність зв`язку між негативними заходами впливу, зазначеними в повідомленні про можливі порушення трудових прав викривача та фактом повідомлення про вчинення корупційного правопорушення.

Враховуючи, вищевикладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача не перебуває у причинному зв`язку із його повідомленням про можливі вчинення посадовими особами відповідача корупційних правопорушень, тому посилання ОСОБА_1 на передбачені статтею 53 Закону № 1700-VII гарантії щодо заборони звільнення є у даному випадку необґрунтованими.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування судового рішення по доводам апеляційної скарги не має.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 04 лютого 2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Нзарова