Дата документу 04.02.2022 Справа № 333/4805/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4805/20
Провадження №22-ц/807/131/22
Головуючий в 1-й інстанції Наумова І.Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Гончар М.С., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 26 липня 2021 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів, в солідарному порядку, на його користь заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у розмірі 11411,40 грн. за період з 01.03.2002 р. по 30.06.2020 р., а також понесені судові витрати на сплату судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачем у вищезазначений період були надані відповідачам послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі не оплачували отримані вищезазначені послуги, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року, позов Комунального підприємства «ВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, задоволено частково.

Стягнуто солідарно, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, адреса знаходження: 69002 м. Запоріжжя,вул. Святого Миколая, б. 61), заборгованість за надані, у період з 01.07.2019 р. по 30.06.2020 р., за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з постачання та відведення холодної води в розмірі 6511,57 грн. (шість тисяч п`ятсот одинадцять гривень 57 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, адреса знаходження: 69002 м. Запоріжжя,вул. Святого Миколая, б. 61, р/р НОМЕР_1 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849), судові витрати на сплату судового збору в розмірі по 399,38 грн., з кожного.

В задоволенні інших заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, заявлені позивачем вимоги є незаконними та безпідставними, нарахування проведені у розрахунку заборгованості здійсненні без врахування попередніх рішень суду про стягнення заборгованості. Судом першої інстанції порушені норми процесуального права при відкритті провадження у справі, що призвели до порушення права відповідача на подання зустрічного позову. Крім того, стягнення судового збору за судовим рішенням є необґрунтованим, та таким що суперечить нормам ЦПК України.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Водоканал», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн. (2481,00 грн. Х 100 = 248 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією наданою Департаментом реєстраційних послуг (а.с. 15-17)

За вищевказаною адресою, КП "Водоканал" на ім`я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок споживача послуг з постачання та відведення холодної води за № 955310298, кількість зареєстрованих осіб, тобто споживачів цих послуг в цій квартирі - 3 особи.

З довідки, розрахунку заборгованості, наданих позивачем вбачається, що в заявлений позивачем період з 01.03.2002 р. за вищезазначеною адресою відповідачам позивачем надавались вищевказані комунальні послуги, які ним приймались та частково до жовтня 2010 р. оплачувались.

З листування між сторонами (а.с. 40-41, 51-52), Актів технічного обстеження на водопостачання від 26.11.2013 р. (а.с. 49), 13.06.2014 р. (а.с 55), 24.06.2014 р. (а.с. 65), 22.07.2019 р. (а.с.64), Акту від 22.07.2019 р. про поновлення водопостачання за вищевказаною адресою (а.с. 50), розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з 09.11.2010 р. до 22.07.2019 р. нарахування позивачем оплати за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилось, в зв`язку з призупиненням надання цих послуг, шляхом встановлення заглушки, оскільки у споживачів була наявна заборгованість за дані послуги. 22.07.2019 р. під час обстеження працівниками КП "Водоканал" каналізаційного стояка, було виявлено, що заглушка не призупиняє надання послуг за вищевказаною адресою, про що складений акт, в зв`язку з чим з 22.07.2019 р. відновлено нарахування за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води за адресою: АДРЕСА_1 ,.

В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідачі з 22.07.2019 р. звертались до позивача із заявами про відмову від послуг у вигляді централізованого постачання та відведення холодної води, які надавались позивачем в період з 22.07.2019 р. по 30.06.2020 р. Посилання відповідачів, що дані послуги їм фактично не надавались, спростовуються вищевказаними письмовими доказами.

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте КП "Водоканал" фактично надавав відповідачам як споживачу за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі такі послуги приймали і від їх отримання не відмовлялися.

З наданих позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 3-7), а також додатку до розрахунку за період з 22.07.2019 р. по 30.06.2020 р., інформації про нарахування позивачем оплати за ці послуги (а.с.102-105), вбачається, що нарахування оплати здійснювалось на підставі діючих тарифів, встановлених уповноваженими органами місцевого самоврядування, державної влади, відповідно до питомої норми водоспоживання, затвердженої рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради, згідно з кількістю зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою. Згідно розрахунку, заборгованість за надані послуги, за період з 01.03.2002 р. по 30.06.2020 р., становить 11411,40 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2021 р. провадження по цій справі, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.10.2006 р. по 01.05.2012 р. закрито, оскільки вже є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідачами в межах цієї справи також заявлено про застосування до позовних вимог наслідків спливу позовної давності.

Задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі в останнє здійснили оплату за дані послуги в листопаді 2010 р. Позивач звернувся до суду 04.09.2020 р. з позовними вимогами про стягнення заборгованості за дані послуги за період з 01.03.2002 р. по 30.09.2006 р. поза межами строку позовної давності, яка не переривалась, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за цей період необхідно відмовити. На теперішній час, відповідачами не виконані їх зобов`язання щодо оплати отриманих ними послуг з централізованого постачання та відведення холодної води, які надавались позивачем в період з 22.07.2019 р. по 30.06.2020 р. Підстав для застосування до цих вимог наслідків спливу строку позовної давності на теперішній час немає. Нарахування оплати за надані в цей період послуги, здійснювалось позивачем з урахуваннях тарифів на ці послуги та питомої норми водоспоживання, які діяли в цей період, враховуючи кількість зареєстрованих за даною адресою осіб, оскільки засіб обліку води за цією адресою не встановлений. На підставі розрахунку заборгованості та додатку до розрахунку за період з 22.07.2019 р. по 30.06.2020 р., наданих позивачем, встановлено, що заборгованість за надані послуги за цей період складає 6511,57 грн. і підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства "Водоканал" є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Разом з тим, фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Згідно із приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з найманням житла.

Відповідно до положень ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Судом було встановлено, що відповідачі є споживачами послуг, що надає КП "Водоканал", але вчасно не вносили оплату за надані послуги.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.03.2002 по 30.06.2020 заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення складає 11411,10 грн. (а.с. 3-7).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2021 р. провадження по цій справі, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.10.2006 р. по 01.05.2012 р. закрито, оскільки вже є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідачами у справі подано заяву про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позивач звернувся до суду 04.09.2020 р. з позовними вимогами про стягнення заборгованості за дані послуги за період з 01.03.2002 р. по 30.09.2006 р. поза межами строку позовної давності, яка не переривалась, тому в суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за цей період у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

З листування між сторонами (а.с. 40-41, 51-52), Актів технічного обстеження на водопостачання від 26.11.2013 р. (а.с. 49), 13.06.2014 р. (а.с 55), 24.06.2014 р. (а.с. 65), 22.07.2019 р. (а.с.64), Акту від 22.07.2019 р. про поновлення водопостачання за вищевказаною адресою (а.с. 50), розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з 09.11.2010 р. до 22.07.2019 р. нарахування позивачем оплати за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилось, в зв`язку з призупиненням надання цих послуг, шляхом встановлення заглушки, оскільки у споживачів була наявна заборгованість за дані послуги.

Відповідачами не виконані їх зобов`язання щодо оплати отриманих ними послуг з централізованого постачання та відведення холодної води, які надавались позивачем в період з 22.07.2019 р. по 30.06.2020 р. Підстав для застосування до цих вимог наслідків спливу строку позовної давності на теперішній час немає.

Нарахування оплати за надані в цей період послуги, здійснювалось позивачем з урахуваннях тарифів на ці послуги та питомої норми водоспоживання, які діяли в цей період, враховуючи кількість зареєстрованих за даною адресою осіб, оскільки засіб обліку води за цією адресою не встановлений. Зазначені обставини не спростовані відповідачами у справі.

На підставі розрахунку заборгованості та додатку до розрахунку за період з 22.07.2019 р. по 30.06.2020 р., наданих позивачем, встановлено, що заборгованість за надані послуги за цей період складає 6511,57 грн. і підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідачами у справі не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на відсутність заборгованості за надані послуги чи наявність заборгованості у іншому розмірі.

Доводи апеляційної скарги з приводу неврахування рішень суду щодо стягнення заборгованості з відповідачів за минулі періоди є хибними, оскільки саме з урахуванням відповідного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2013 року закрито провадження у справі в частині стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2006 року по 01 травня 2021 року.

Посилання в апеляційні скарзі на обмеження з боку суду першої інстанції в наданні достатнього часу на подання відзиву на позов, є необґрунтованими, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_4 отримав 06 листопада 2020 року, при цьому справа буда призначена до розгляду на 17 листопада 2020 року і відповідач мав досить часу для написання відзиву, а за наявності необхідності не позбавлений був права звернутись до суду із клопотанням про продовження такого процесуального строку.

Ухвалюючи рішення суду по суті спору, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене судом першої інстанції здійснено розподіл судових витрат враховуюче часткове задоволення позову, що повністю відповідає приписам процесуального законодавства і спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04 вересня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова