Справа № 610/3/22
Номер провадження 2/610/253/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Виноградської О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Савинської селищної ради Харківської області, третя особа Універсальна біржа «Україна», про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022 представник позивача адвокат Литовченко С.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 10.01.1999, зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстраційним №Н8-13, житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між КСП «Зоря» в особі Чемерис Юрія Миколайовича, який діяв на підставі протоколу засідання правління від 28.12.1998 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач ОСОБА_1 19.07.1997 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . Її чоловік 10.01.1999 уклав із КСП «Зоря» в особі ОСОБА_3 , який діяв на підставі протоколу засідання правління від 28.12.1998, договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстраційним №Н8-13 на підставі біржового контракту від 10.01.1999, договорів-доручень від імені продавця та покупця з брокерами на здійснення біржевої угоди та протоколу біржевих торгів. ОСОБА_2 виконав усі істотні умови договору він прийняв зазначене нерухоме майно та сплатив узгоджену суму 6720 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_2 помер, спадщину після смерті останнього прийняла його дружина ОСОБА_1 , однак нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 , так як зазначений вище договір купівлі-продажу спірного будинку не був посвідчений нотаріально, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 06.01.2022 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.02.2022, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.29). Копії ухвали направлені учасникам справи, а відповідачу та третій особі разом із копією позовної заяви з додатками, які відповідачем отримано 13.01.2022 (а.с.34), а направлена третій особі кореспонденція повернулася до суду неврученою адресату по причині відсутності його за вказаною адресою (а.с.35-36).

У підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, в поданій до суду 03.02.2022 заяві просять розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, враховуючи вимоги ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову за таких підстав.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Як вбачається із матеріалів справи, громадянин ОСОБА_2 та громадянка ОСОБА_4 19.07.1997 уклали шлюб, після одруження прізвище дружини « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвм про одруження НОМЕР_1 (а.с.11).

10.01.1999 ОСОБА_2 уклав із КСП «Зоря» в особі Чемерис Юрія Миколайовича, який діяв на підставі протоколу засідання правління від 28.12.1998, договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстраційним №Н8-13, за домовленістю товар проданий за 6720 грн. В пункті 9 вказаного договору зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані ні біржі, ні підлягають нотаріальному посвідченню. 27.01.1999 вказаний житловий будинок було зареєстровано в Балаклійському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем майна за заповітом є ОСОБА_1 . Остання отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки

(а.с. 17, 18, 19, 20), однак 15.12.2021 державний нотаріус Балаклійської нотаріальної контори Харківської області Носова М.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з посиланням на те, що договір купівлі-продажу, зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстраційним №Н8-13 на підставі біржового контракту від 10.01.1999 та зареєстрований 27.01.1999 у Балаклійському бюро технічної інвентаризації Харківської області на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був посвідчений нотаріально.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, а відповідно до п. 13 вказаної Постанови при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у січні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Отже, покупцю (чоловікові позивача ОСОБА_2 ) не було відомо, що укладений ним 10.01.1999 договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки у п. 9 вказаного договору зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Балаклійському міжміському бюро технічної інвентаризації, тому ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірний будинок.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу, укладеного між продавцем КСП «Зоря» та покупцем ОСОБА_2 , підписаного та зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» на підставі біржового контракту від 10.01.1999, реєстраційний №БН8-13.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 259, 264-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Савинської селищної ради Харківської області (64270, Харківська область, Ізюмський (Балаклійський) район, смт. Савинці, вул. Соборна, 49, Код ЄДРПОУ 04397106), третя особа Універсальна біржа «Україна» (61200, м. Харків, майдан Конституції, Палац Праці, будинок 1, під`їзд 7, поверх 5, Код ЄДРПОУ 23331780), про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н8-13 від 10.01.1999, зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» на житловий будинок АДРЕСА_1 , укладений 10.01.1999 між КСП «Зоря» в особі Чемерис Юрія Миколайовича, який діяв на підставі протоколу засідання правління від 28.12.1998, та ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.С.Сіренко