Провадження № 4-с/643/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Абдуллаєвої А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Ісаєвої Єлизавети Андріївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ісаєвої Єлизавети Андріївни від 03.03.2021 в рамках виконавчого провадження № 45604095 про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105 грн. 27 коп. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 105 грн. 40 коп. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн.;

- визнати неправомірною діяльність старшого державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 45604095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105 грн. 27 коп. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 105 грн. 40 коп. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн.;

- зобов`язати державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 45604095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105 грн. 27 коп. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 105 грн. 40 коп. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн.;

- винести окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатньою для внесення інформації про злочин державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходилось виконавче провадження № 45604095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105 грн. 27 коп. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 105 грн. 40 коп. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн.;

- стягнути з Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 2560,00 грн.

Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у цивільній справі № 643/16852/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення процентів та неустойки за користування позикою вирішено позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154 105, 27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219, 67 грн. На виконання рішення суду, 10.11.2014 судом стягувачу видано виконавчий лист, який 20.11.2014 в порядку ст. 19 Закону України « Про виконавче провадження» було подано стягувачем безпосередньо через канцелярію Московського ВДВС ХМУЮ, разом із заявою про відкриття з ним виконавчого провадження. 24.11.2014 державним виконавцем за вищевказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 45604095 та надіслано стягувачу ОСОБА_3 постанову. Проте, з моменту відкриття виконавчого провадження № 45604095 за виконавчим листом державним виконавцем, в провадженні якого перебував вказаний виконавчий лист, взагалі не було вчинено ніяких залежних від нього виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема не знайдено майна, на яке може бути звернено стягнення. Так, державним виконавцем не було оголошено розшук іншого майна боржника, не було направлено запитів у відповідні державні та банківські установи щодо наявності у боржника відкритих банківських рахунків, отримання боржником доходу та/або пенсії, не було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах; державний виконавець не звертався до суду із клопотанням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон державний виконавець не виносив постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення судів без поважних причин; державним виконавцем не було здійснено вихід за адресою місця реєстрації (проживання) боржника задля опису, арешту та примусової реалізації його рухомого майна, не звертався до органів досудового розслідування із заявою про невиконання боржником рішення судів та навіть не запропонував стягувачу самому звернутися до органів досудового розслідування із такою заявою. 26.06.2020 між первісним стягувачем ОСОБА_3 та новим стягувачем ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги, посвідчений 26.06.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богданович А.О. за реєстровим номером 990. Ухвалою Московського районного суду замінено стягувача у виконавчому провадженні № 45604095 щодо виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у цивільній справі № 643/16852/13-ц ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_1 за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 . З моменту зміни стягувача у виконавчому провадженні № 45604095 за виконавчим листом № 643/16852/13-ц, державним виконавцем, в провадженні якого перебував вказаний виконавчий лист, так і не було вчинено ніяких залежних від нього виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду. Бездіяльність державного виконавця, в провадженні якого перебував виконавчий лист № 643/16852/13-ц призвела до порушення прав та законних інтересів стягувача: спричинила збитки, недоотримання доходів, нанесла матеріальну шкоду, що суперечить ст. 18 Закону № 1404-VIII, де зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Більш того, ніби знущаючись над скаржником, 06.04.2021 стягувач ОСОБА_1 на поштовому відділені, що обслуговує будинок за його адресою, отримав лист, вкладенням якого була, в тому числі, постанова старшого державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Ісаєвої Є.А. від 03.03.2021 в рамках виконавчого провадження № 45604095 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з тим, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на іпотечне майно боржника. Стягувач переконаний, що бездіяльність державного виконавця є нічим іншим як безпідставним затриманням виконання судового рішення.

Ухвалою судді від 16.04.2021 прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_2 , та зобов`язано Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надати суду матеріали виконавчого провадження № 45604095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105,27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480219,67 грн.

Витребувана судом копія виконавчого провадження надійшла до суду 01.12.2021.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та вчасно.

Скаржник ОСОБА_1 до початку судового засідання надав суду заяву, у якій просив проводити розгляд скарги за його відсутності, просив скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом, і підтверджується письмовими доказами, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у справі № 643/16852/13-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105,27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом 480219,67 грн.

На підставі вищезазначеного судового рішення Московським районним судом м. Харкова 10.11.2014 виданий виконавчий лист, який на підставі заяви стягувача ОСОБА_3 від 13.11.2014 звернуто для примусового виконання до Московського ВДВС ХМУЮ.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Кононенко Д.О. від 24.11.2014 за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 45604095.

26.06.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги (цесії), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Богдановичем А.О., за умовами якого до ОСОБА_1 перейшли всі права первісного кредитора ОСОБА_3 , зокрема, права кредитора (позикодавця) за основним зобов`язанням, що визначене змістом договору позики, посвідченого 29.12.2009 приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. за р. № 5205, що підтверджуються заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у справі № 643/16850/13-ц.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2020, яка набрала законної сили 08.10.2020, замінено сторону у виконавчому провадженні № 45604095 щодо виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у цивільній справі № 643/16852/13-ц з ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_1 за правом грошової вимоги до ОСОБА_2

23.02.2021 державним виконавцем Московського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) Ісаєвою Є.А. винесена постанова № 45604095 про зміну сторони стягувача з ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_1

03.03.2021 державним виконавцем Московського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) Ісаєвою Є.А. винесена постанова № 43795790 від 03.03.2021 про повернення виконавчого листа № 643/16852/13-ц стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки законом встановлена заборона щодо звернення стягнення на іпотечне майно боржника.

З наданої суду Московським ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) копії виконавчого провадження вбачається, що 20.05.2021 державним виконавцем Московського ВДВС у місті Харкові винесена постанова № 45604095 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 643/16852/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 480219,67 грн.

В рамках виконавчого провадження № 45604095 державним виконавцем 01.12.2017 винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_2 .

Державним виконавцем 19.01.2021 направлено запит до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів за ОСОБА_2 , за результатами якого відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Державним виконавцем 19.01.2021 направлено запит до Державної фіксальної служби України щодо наявних рахунків у боржників, за результатами якого боржника знято з обліку у контролюючих органах.

В рамках виконавчого провадження № 45604095 державним виконавцем 03.03.2021 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки встановлена заборона щодо звернення стягнення на іпотечне майно боржника, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, який діяв на момент пред`явлення стягувачем вказаного вище виконавчого листа, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він

відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, який діяв на момент пред`явлення стягувачем вказаного вище виконавчого листа, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, який діяв на момент пред`явлення стягувачем вказаного вище виконавчого листа, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, який діяв на момент пред`явлення стягувачем вказаного вище виконавчого листа Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення

немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Однак, впродовж всього строку перебування виконавчого листа на примусовому виконанні Московського ВДВС ХМУЮ державний виконавець, в провадженні якого перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за користування позикою: проценти в сумі 154105, 27 грн. за період 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом 480219,67 грн., не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на реальне виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014.

Крім того, судом встановлено, що під час примусового виконання виконавчого листа, після заміни стягувача, державним виконавцем також не здійснено всіх можливих, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» дій, спрямованих на реальне виконання судового рішення.

Надані суду копії матеріалів виконавчого провадження свідчать про те, що після 19.01.2021 державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 45604095.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд визнає неправомірною діяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 45604095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позики: проценти в сумі: 154 105, 27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн. у справі № 643/16852/13-ц та зобов`язує державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 456604095 усунути порушення шляхом вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у цивільній справі № 643/16852/13-ц.

Що стосується постанови старшого державного виконавця Ісаєвої Є.А. від 03.03.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП № 45604095, суд вважає за необхідне зазначити.

Старший державний виконавець Ісаєва Є.А. підставою для повернення виконавчого документу стягувачу зазначає: «Законом встановлена заборона щодо звернення стягнення на іпотечне майно боржника» та керується п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У матеріалах виконавчого провадження, наданих Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відсутня інформація щодо проведення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій щодо встановлення наявності у боржника ОСОБА_2 нерухомого майна, так і відсутня інформація про наявні обтяження у вигляді іпотеки на майно яке належить боржнику ОСОБА_2 .

А підставі викладеного, суд визнає неправомірною та скасовує постанову старшого державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ісаєвої Єлизавети Андріївни від 03 березня 2021 року в рамках виконавчого провадження № 45604095 про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позики: проценти в сумі: 154 105, 27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн.

Щодо вимоги про винесення окремої ухвали, якою направити частину матеріалів цієї справи, для внесення інформації про злочин державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходилось виконавче провадження № 45604095 в ЄРДР та подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності за бездіяльність, відповідальність за яку передбачена ч. 2 ст. 382 КК України, суд зазначає наступне.

Відповідності до ст.262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Тобто підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Отже, вирішення питання щодо оцінки обставин визначених ч.1 ст.262 ЦПК України та постановлення окремої ухвали перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який безпосередньо сприймає та самостійно оцінює обставини за ч.1ст.262 ЦПК України за наслідками чого приймає відповідне процесуальне рішення. Тобто постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.

Суд, під час ухвалення остаточного рішення по справі вирішує питання із дотриманням норм процесуального права, в тому числі надає відповідну оцінку дослідженим в ході судового слідства доказам по справі, та не встановив достатніх даних для висновку про наявність в діях державного виконавця кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, та підстав для постановлення окремої ухвали за заявою скаржника не знаходить.

Однак дана обставина не позбавляє права скаржника самостійно звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів.

При зверненні зі скаргою до суду скаржник поніс судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2560,00 грн.

Питання про стягнення витрат скаржника на правничу допомогу адвоката у даній справі суд вирішує наступним чином.

Так, 14.04.2021 між адвокатом Поліщук О.Л. та ОСОБА_1 укладено договір № 01-14/04-21 про надання правової допомоги, за яким адвокат зобов`язується, зокрема, надавати клієнту правову допомогу з підготування, складення та виготовлення в Московський районний суд м. Харкова скарги на незаконні дій державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові СМУ МУЮ (м. Харків) в рамках виконавчого провадження № 45604095, те ведення справи аж до її остаточного вирішення.

За попереднім розрахунком, що міститься у скарзі, вартість правової допомоги складає 2560,00 грн. (обсяг часу 2 години вартістю 1280,00 однієї години).

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 14.04.2021 за договором № 14.04.2021 про надання правової допомоги від 14.04.2021, адвокатом надані послуги: з ознайомлення з первісним матеріалом; аналіз, пошук і вивчення консультацій, судової практики; аналіз нормативного матеріалу та складання скарги, підготовка додатків та примірників скарги і доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи на суму 2560,00 грн.

14.04.2021 ОСОБА_1 сплатив адвокату за договором № 01-14/04-21 про надання правової допомоги від 14.04.2021 гонорар у розмірі 2560,00 грн., що підтверджується копією квитанції.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

З огляду на кількість висунутих у скарзі вимог та задоволення скарги, суд дійшов до висновку, про стягнення на користь скаржника з Московського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу 2560,00 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 223, 247 ч.2, 260, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Ісаєвої Єлизавети Андріївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ісаєвої Єлизавети Андріївни від 03 березня 2021 року в рамках виконавчого провадження № 45604095 про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позики: проценти в сумі: 154 105, 27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн.

Визнати неправомірною діяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 45604095 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за користування позики: проценти в сумі: 154 105, 27 грн. за період з 29.12.2009 по 25.06.2013 та неустойку в сумі 326 114,40 грн. за період з 25.06.2012 по 25.06.2013, а загалом стягнути 480 219,67 грн. у справі № 643/16852/13-ц.

Зобов`язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження № 456604095 усунути порушення шляхом вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 у цивільній справі № 643/16852/13-ц.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 99, літ.А3, , на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2560 (дві тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 04.02.2022.

Суддя В.О. Афанасьєв