Справа № 541/2193/21
Номер провадження 2/541/86/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 січня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Акрітова К.К.,

представника третьої особи Ревенчук С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області,

установив:

27.08.2021 року з позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_1 . Позивач вказав, що він з 11.10.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В період шлюбу в них народився син, ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що його спільне сімейне життя з відповідачкою не складається. На момент подачі позовної заяви на розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа з приводу розірвання шлюбу. Починаючи з 01.02.2020 між сторонами припинились відносини і відповідачка разом із сином переїхала проживати з міста Лубни до міста Миргород. З моменту припинення шлюбних відносин відповідачка усілякими способами перешкоджає позивачу виховувати сина, відвідувати його, спілкуватись з ним та приймати участь у його розвитку задля його нормального фізичного та психічного стану. Позивач вказує, що кожне його звернення до відповідача щодо надання можливості провести час із сином зводиться до єдиного формулювання її позиції, а саме після обіцянки перебувати в місті Лубни лише в певних місцях, обмеживши спілкування сина з певними людьми та інші вимоги.

З метою усунення перешкод позивач вказує, що звернувся до органу опіки та піклування з прохання вирішити питання щодо визначення участі у вихованні дитини та порядку побачення із ним. Рішенням виконавчого комітету Миргородського міської ради № 238 від 16.06.2021 встановлено спосіб спілкування. Однак відповідач починаючи з 12.08.2021 припинила обговорення з приводу можливих побачень із сином, що стало підставою для звернення позивача спочатку до співробітників органу опіки та піклування, а в подальшому з позовом до суду.

Посилаючись на положення статей 141, 142, 153, 157, 159 СК України ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди брати участь у спілкуванні позивача з сином та встановити наступний порядок спілкування:

- кожного 1-го та 3-го тижня місяця з 18-00 години п`ятниці до 17-00 години неділі з ночівлею за місцем проживання батька, а саме: 1) АДРЕСА_1 , або 2) АДРЕСА_2 ; прогулянки на території будь-яких дитячих культурно-розважальних комплексів, а також місцях масового відпочинку: парках, скверах, враховуючи при цьому стан здоров`я дитини, режим харчування, відпочинку, погодні умови чи інші істотні обставини, які могли б завадити побаченню та спілкуванню батька з сином;

- для літнього, осіннього, зимового та весняного відпочинку з дитиною - половину канікулярного часу;

- необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та сином.

Ухвалою суду 03.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку загального провадження до підготовчого судового засідання.

Скориставшись своїм право відповідач, ОСОБА_2 , 04.10.2021 подала до суду відзив на позовну заяву. В якому вказала, що спір між сторонами відсутній. Вона ніколи не заперечувала та не оспорювала право ОСОБА_1 в частині його батьківських прав на спілкування з сином. Однак заперечувала, щоб позивач забирав сина до помешкання, де живе на даний час із своєю співмешканкою та щоб він не відключав телефон сина від інтернету, за допомогою якого ОСОБА_2 може в любий момент побачити, де він знаходиться та послухати, що з ним відбувається. Також у відзиві відповідач висловила претензії до позивача щодо повноти сплати аліментів, відмови у лікуванні сина та завчасного попередження батьком про використання чи не використання свого часу для спілкування з сином та часів приїзду та повернення. Також ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву підтверджує факт погіршення відносин з позивачем, однак вважає звернення позивача з даний позовом безпідставним. Жодними доказами позивач не довів обмеження його права на спілкування з сином. Тому заперечувала проти задоволення позову через відсутність предмету спору та його претензій на спілкування позивача з сином.

В судовому засіданні позивач, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. ОСОБА_1 вказував не те, що його спілкування з сином є необхідним для його нормального розвитку. В своїх поясненнях повідомляв, що відповідач на момент розгляду справи в суді надавала та надає йому спілкуватись з сином. Однак дані зустрічі в своїй більшості проходять з постійними безпідставними викликами поліції та повідомлення в служби у справах дітей. Йому приходиться постійно надавати пояснення та здійснювати телефонні розмови з службовими особами.

Відповідачка, ОСОБА_2 та її представник, адвокат Акрітов К.К., заперечували позовні вимоги щодо зобов`язання її не чинити перешкод в спілкуванні позивача з сином. Позивачка вважає, що його претензії надумані. Вона не заперечувала права позивача спілкуватись із дитиною та майже повністю погоджувалась на графік встановлений органом опіки та піклування. За виключенням надмірного період визначеного для спілкування з батьком в літній період, який вона хоче використати для зібрання та підготовку дитини до школи. При прийнятті рішення судом вона просить врахувати її не бажання, щоб син бачився з особою, з якою на даний час проживає позивач.

Представник органу опіки та піклування, Ревенчук С.Ю , надала до суду висновок органу опіки та піклування з приводу виниклого спору, відповідно якого рекомендовано спосіб участі позивача у спілкуванні з сином, який запропонований ним у позовній заяві. З приводу позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача не чинити йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, покладалась на розсуд суду. Свою позицію обґрунтовувала тим, що відповідач передає сина для спілкування, однак висуває додаткові вимог, які не влаштовують позивача, що в подальшому призводить до виникнення конфліктних ситуацій.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши докази надані на засадах змагальності встановив, що позивач та відповідачка з 11.10.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду. В них є спільний син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В наслідок погіршення сімейних відносин позивач та відповідачка з лютого 2020 року проживають окремо. Син на даний час проживає з матір`ю, за адресою АДРЕСА_3 .

На підставі наданий доказів суд вважає, що жодних підстав обмежувати спілкування ОСОБА_1 з сином немає. Навпаки суд переконаний про наявність позитиву від їх спілкування та участі позивача у вихованні.

Статтею 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст. 153 СК України).

Частиною 3 статті 157 СК України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України визначено підстави вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

В ході розгляду справи суду не надано доказів, що відповідачка перешкоджала в спілкуванні позивача з сином. Враховуючи те, що судом не встановлено вчинення ОСОБА_2 перешкод в участі та спілкуванні позивача з дитиною, відсутність фактів порушення порядку встановленого рішенням органу опіки та піклування, про постановлення способу спілкування, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про усунення перешкод в спілкуванні.

Ті непорозуміння, які виникали між позивачем та відповідачем, та пов`язані з небажанням відповідачки, щоб телефон сина та його наручний годинник, які обладнані трекерами слідкування не відключались від інтернету, а також обмеження спілкування ОСОБА_3 з співмешканкою (цивільною) батька, не мають правового підґрунтя та не несуть негативу стосовно малолітнього. Під час допиту судом ОСОБА_3 , він повідомив, що його жодного разу співмешканка батька не ображала і в них гарні відносини. Дані обставини суд не розцінює як перешкоджання у спілкуванні батька з сином, так як дані обставини мають тимчасовий характер і їх припинення залежить від поступового відновлення нормального спілкування між батьками, які нещодавно пережили скандальне розлучення.

Вирішуючи спір щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, суд враховує визнання цієї частини позовних вимог відповідачкою, висновок органу опіки та піклування із цього питання. Яким повністю відтворено спосіб спілкування позивача з дитиною, який він визначив у резолютивній частині позовної заяви. Суд враховуючи побажання матері щодо необхідності підготовки дитини до шкоди в літній канікулярний період, визначає батькові для спілкування один місяць, липень.

Так як позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме : з двох позовних вимог немайнового характеру задоволена одна з вимог, суд керуючись положеннями статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки 50 відсотків понесених судових витрат на сплату судового збору 454 грн., а з позивача на користь відповідачки 50 відсотків оплату послуг адвоката 1529 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 263- 265 ЦПК України, cт. 159 СК України, суд,

ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 частково.

Визначити наступний спосіб спілкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та участі у вихованні неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожного 1-ого та 3 -ого тижня місяця з 18-00 год. п`ятниці до 17-00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька, без присутності ОСОБА_2 , з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання батька враховуючи при цьому стан здоров`я дитини, режим харчування, відпочинку погодні умови чи інші істотні обставини, які могли б завадити побаченню та спілкуванню батька з сином;

- для осіннього, зимового та весняного відпочинку з дитиною половину канікулярного часу;

- для літнього відпочинку з дитиною один місяць липень;

- необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 454 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1529 грн..

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з часу виготовлення повного тексту рішення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлений 02.02.2022

Суддя О. А. Городівський