ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/268/21

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/120/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К.,Скрипки А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області

Особа, яка подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, (суддя Савенко А.І.), ухвалене у смт. Варва, о 16 годині 56 хвилин, повний текст рішення складено 01 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №82-к від 01 квітня 2021 року про оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни. Позов мотивовано тим, що 22 січня 2018 року позивачку було прийнято на роботу в Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Чернігівської області (далі - КП «Господар») на посаду інженер з охорони праці, наказ №16-К від 22 січня 2018 року. 01 квітня 2021 року юрист відповідача ОСОБА_2 ознайомив ОСОБА_1 з наказом №82-к від 01 квітня 2021 року про оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни, з яким позивачка не погоджується. За доводами ОСОБА_1 , однією з підстав оголошення догани був акт про самовільне залишення роботи від 04 березня 2021 року, копію якого вона отримала 07 травня 2021 року. Позивачка вважає, що до неї було незаконно застосоване дисциплінарне стягнення.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що факт відсутності позивачки на робочому місці підтверджується відповідним актом про відсутність працівника, показаннями свідків та опосередковано поясненнями самої позивачки, яка вказала, що, не отримавши згоди керівника, вона залишила робочий кабінет, будівлю підприємства та була відсутня певний час на робочому місці. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутність позивачки не була обумовлена поважною причиною, з огляду на недоведеність позивачкою, що перебуванню на робочому місці перешкоджали істотні, непереборні, вкрай нагальні обставини, які не могли бути усунуті самим працівником.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що покази свідків під час судового процесу не були одностайні, виявилися суперечливі із позицією представника відповідача ОСОБА_3 , зокрема з подіями, які слугували документальному оформленню підстав для створення наказу «Про оголошення догани» позивачці ОСОБА_1 з метою введення суду в оману. Позивачка вказує, що своїм підписом директор ОСОБА_3 підтверджує згоду виконання норми часу працівників, зазначених у табелі за березень 2021 року разом з інспектором з кадрів ОСОБА_4 . Даний документ не містить відміток неявки працівників, зокрема ОСОБА_1 , протягом робочого часу не тільки 04.03.2021 року, а і у інші робочі дні. За доводами позивачки, зважаючи на те, що вона була позбавлена юридичної підтримки з боку працівників підприємства, то повинна користуватися правовою допомогою іншої особи для виконання своїх посадових обов`язків, оскільки керівник видавав незаконні накази, що впливало на її роботу та роботу підприємства, чим перешкоджав виконанню с.43 Конституції України щодо права ОСОБА_1 на працю.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Господар» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Відповідач вказує, що 04 березня 2021 року близько 10.45 год. до кабінету директора підприємства зайшла позивачка та повідомила, що їй потрібно відлучитися з роботи для вирішення питань особистого характеру, на що директор згоди не надав. Позивачка самовільно залишила робоче місце та була відсутня 2 год. 10 хв. У той же день адміністрацією відповідача було складено акт про самовільне залишення роботи та зафіксовані вищевказані протиправні дії позивачки, а їй було запропоновано надати пояснення з приводу самовільного залишення робочого місця. 04 березня 2021 року ОСОБА_1 були надані пояснення, в яких вона не наводить поважних причин своєї відсутності на робочому місці, більш того, прямо вказує, що самовільно залишила робоче місце. За доводами КП «Господар», норми КЗпП України, посадової інструкції інженера з охорони праці, Положення про СОП, Правила внутрішнього трудового розпорядку жодним чином не дозволяють позивачці займатись особистими питаннями в робочий час. Також відповідач посилається, що лист від 12.08.2020 №3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» не є нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрований в Міністерстві юстиції України та носить рекомендаційний характер, відповідно відповідач самостійно вирішив питання ведення табелю обліку використання робочого часу. Крім того, КП «Господар» вказує, що справа №731/97/21 мала інший предмет позову, а тому не може бути пов`язана з даною справою.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що наказом КП «Господар» №16-к від 22 січня 2018 року прийнято ОСОБА_1 за строковим трудовим договором з 23 січня 2018 року по 23 липня 2018 року на посаду інженера з охорони праці (а.с.7).

Згідно з наказом КП «Господар» №33 від 25 квітня 2018 року внесено зміни до наказу КП «Господар» від 24.02.2012 року «Про створення служби охорони праці»; призначено на посаду інженера з охорони праці ОСОБА_1 ; затверджено Положення про службу охорони праці (додаток 1); визнано таким, що втратив чинність наказ №9 від 30 січня 2018 року «Про створення служби охорони праці» (а.с.32).

Наказом КП «Господар» №199-к від 30 вересня 2019 року встановлено ОСОБА_1 , інженеру з охорони праці, згідно із заявою, з 30 вересня 2019 року 8-ми годинний робочий день (при 40-годинному робочому тижні), з оплатою праці згідно штатного розпису КП «Господар» (а.с.33).

Наказом КП «Господар» №82-к від 01 квітня 2021 року оголошено інженеру з охорони праці ОСОБА_1 догану за порушення трудової дисципліни; підстави: 1. Акт про самовільне залишення роботи від 4 березня 2021 року, 2. Пояснення ОСОБА_1 від 4 березня 2021 року (а.с.8).

Згідно з Актом про самовільне залишення роботи від 4 березня 2021 року інженер з охорони праці ОСОБА_1 4 березня 2021 року без дозволу директора КП «Господар» ОСОБА_3 самовільно залишила роботу і була відсутня на робочому місці 2 години 10 хвилин (з 10 год. 50 хв. до 13 год. 00 хв.). Зокрема, 4 березня 2021 року близько 10 год. 45 хв. до кабінету директора КП «Господар» ОСОБА_3 зайшла інженер з охорони праці ОСОБА_1 і повідомила, що їй зараз потрібно відлучитися з роботи з особистих питань. В цей час в кабінеті директора ОСОБА_3 були присутні: юрист ОСОБА_2 та головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Управління Держпраці в Чернігівській області ОСОБА_5, який проводив перевірку КП «Господар» в частині додержання законодавства про працю за зверненням ОСОБА_1 . Свідком розмови також була інспектор з кадрів ОСОБА_4 , яка знаходилась в кабінеті приймальні, що розташований поряд з кабінетом директора. Почувши звернення ОСОБА_1 , директор ОСОБА_3 заборонив їй залишати робоче місце, порекомендувавши вирішувати свої особисті птання у вільний від роботи час. Після цього ОСОБА_1 вийшла з кабінету директора ОСОБА_3 та самовільно покинула територію КП «Господар» і була відсутня на робочому місці з 10 год. 50 хв. до 13 год. 00 хв. (а.с.10).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 04 березня 2021 року вона була відсутня у робочий час на робочому місці у зв`язку з вирішенням питань зі своїм адвокатом по цивільній справі про поновлення її порушених прав у створенні наказу про оголошення догани (а.с.9).

Згідно з Актом Управління Держпраці у Чернігівській області №25-07-013/0380 від 14 травня 2021 року, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці КП «Господар», відсутні порушення вимог законодавства (а.с.35-41).

Статтею 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов`язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства.

Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Він полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки.

Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов`язки, зазначено у статті 147 КЗпП України.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог статті 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин.

При розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Встановивши, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 10 год. 50 хв. до 13 год. 00 хв. не була обумовлена поважною причиною, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні трудової дисципліни, і відповідно відсутності підстав для визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани.

Доводи позивачки, що оспорюваний нею наказ створений з урахуванням порушення п.22 Правил внутрішнього трудового розпорядку, не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до копії особової картки працівника ОСОБА_1 власноручним підписом підтвердила ознайомлення з умовами праці (а.с.90 зворот).

Правила внутрішнього трудового розпорядку КП «Господар» затверджено Протоколом №1 Загальних зборів трудового колективу КП «Господар» від 03 лютого 2015 року. Відповідно до п.22, 24 вказаних Правил на підприємстві встановлюється така тривалість роботи (крім окремих працівників дільниці водовідведення, що працюють позмінно та сторожів): початок роботи - 8.00, перерва - 13.00-14.00, закінчення роботи - 17.00. Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи (а.с.87). Позивачка не заперечувала, що саме такий розпорядок роботи існував на підприємстві станом на 04 березня 2021 року. Оскільки матеріалами справи підтверджена відсутність на робочому місці ОСОБА_1 4 березня 2021 року у період з 10 год. 50 хв. до 13 год. 00 хв., тобто протягом визначеного робочого часу, відсутні підстави стверджувати, що позивачку притягнуто до відповідальності за порушення трудової дисципліни, яка не передбачена Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відсутність в матеріалах справи Протоколу №1 Загальних зборів трудового колективу КП «Господар», якими було затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку КП «Господар», не свідчить про те, що роботодавцем не було дотримано вимог ст.141 КЗпП України щодо належної організації праці працівників і що оспорюваний наказ суперечить встановленим на підприємстві правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 , що покази свідків не були одностайні і виявилися суперечливими з позицією представника відповідача, оскільки свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_2 підтверджували обставини, викладені в Акті про самовільне залишення роботи від 4 березня 2021 року. При цьому інформація про місцезнаходження матеріалів, які підтверджують порушення трудової дисципліни, не має для даної справи вирішального значення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції, що сам по собі табель обліку використання робочого часу адмінперсоналу КП «Господар» не може бути підставою для скасування наказу про оголошення догани, оскільки відсутність позивачки на робочому місці 04 березня 2021 року у робочий час підтверджується Актом про самовільне залишення роботи, показаннями свідків, письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

У зв`язку з викладеним не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги, що своїм підписом директор ОСОБА_3 разом з інспектором з кадрів ОСОБА_4 підтвердив згоду виконання норми часу працівників, зазначених у табелі за березень 2021 року.

Крім того, є необгрунтованими доводи ОСОБА_1 про дискримінацію у сфері праці.

Так, в Акті про самовільне залишення роботи від 4 березня 2021 року зазначено, що директор ОСОБА_3 заборонив ОСОБА_1 залишати робоче місце, порекомендувавши вирішувати свої особисті питання у вільний від роботи час. Позивачка не довела, що вона була позбавлена можливості вирішити питання надання їй правової допомоги адвокатом у позаробочий час. При цьому, чинним законодавством про працю не передбачено обов`язок підприємства надавати правову допомогу працівникам для задоволення особистих потреб.

Актом КП «Господар» про самовільне залишення роботи від 4 березня 2021 року підтверджується, що в кабінеті директора ОСОБА_3 був присутній, зокрема головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Управління Держпраці в Чернігівській області ОСОБА_5, який проводив перевірку КП «Господар» в частині додержання законодавства про працю за зверненням ОСОБА_1

В Акті Управління Держпраці у Чернігівській області №25-07-013/0380 від 14 травня 2021 року дійсно зазначено, що останній захід державного нагляду (контролю) проводився 04 березня 2021 року, в ході якого видавався припис щодо усунення порушень. Проте, питання додержання законодавства про працю під час винесення оспорюваного наказу №82-к від 01 квітня 2021 року розглядалося саме під час заходу державного нагляду (контролю), який проводився у травні 2021 року, а не у березні 2021 року, і яким порушень не встановлено.

Постанова Чернігівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у справі №731/97/21 не має для даної справи преюдиційного значення, оскільки предметом розгляду вказаної справи був інший наказ КП «Господар» про оголошення ОСОБА_1 догани за порушення трудової дисципліни.

Акт від 14 травня 2021 року №25-07-013/0380, складений Управлінням Держпраці у Чернігівській області за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), не є предметом розгляду у даній справі, а тому доводи позивачки, що в ньому не описано складання акту про надання пояснень від ОСОБА_1 та оформлення табелю використання робочого часу, не заслуговують на увагу.

Відповідачем було дотримано вимог ч.3 ст.149 КЗпП України і при обранні виду стягнення щодо позивачки врахововано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника і застосовано найменш суворе стягнення за порушення трудової дисципліни.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: