РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення - квартири в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу. Свої вимоги обґрунтував тим, що 09.12.2005 року позивач зі своєю дружиною ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Зазначена квартира розташована у двоповерховому чотириквартирному будинку. У зв`язку з цим у сім`ї позивача та його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникло бажання придбати ще одну квартиру в зазначеному будинку, щоб проживати по сусідству. Батьки в той час проживали у Шуменському мікрорайоні м. Херсона в квартирі, що розташована на VІІІ поверсі багатоповерхового будинку, що створювало для них певні незручності. В 2008 році сім`ї позивача стало відомо про продаж квартири АДРЕСА_2 . Зазначена квартира мала підвал і гараж. Оскільки батьки позивача мали автомобіль, то їм було дуже вигідно придбати саме цю квартиру. Однак, на той час не було достатніх коштів для придбання вказаної квартири. Пізніше зазначену квартиру придбав ОСОБА_5 , відповідач по справі, який у 2011 році вирішив її продати. Коли стало відомо про те, що зазначена вище квартира знову продається, сім`я позивача вирішила придбати її у спільну власність разом з батьками, оскільки ні у позивача, ні у його батьків не було достатньої суми для придбання цього житла. 12.03.2012 року ОСОБА_1 продав за 35000 доларів США належну йому квартиру АДРЕСА_3 . Батьки також продали належну їм квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . 08.10.2012 року вони за спільні кошти в розмірі 434241,00 грн. придбали у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 . Факт передачі позивачем належних йому грошових кошті в розмірі 35000 доларів США підтверджується розпискою, написаною 08.10.2012 року власноруч відповідачем ОСОБА_5 . В момент підписання договору купівлі-продажу позивач не мав можливості з`явитися до нотаріуса. Оскільки позивач довіряв матері ОСОБА_3 , то вона сама підписала у нотаріуса договір купівлі-продажу кватири. У зв`язку з цим в договору купівлі-продажу покупцем квартири зазначено тільки її. Після придбання вказаної квартири позивач та відповідач ОСОБА_3 зареєструвалися за адресою цієї квартири. Також за цією адресою зареєстрована неповнолітня донька позивача ОСОБА_8 . Факт того, що вказана квартира є їхньою спільною з ОСОБА_3 власністю, остання ніколи не оспорювала. Крім того, 19.10.2012 року позивач продав належний йому автомобіль ЗАЗ, TF699З 2007 року випуску і кошти, отримані від його продажу, витратив на ремонт спірної квартири. ОСОБА_1 постійно сплачував комунальні платежі за адресою вказаної квартири. Однак, в теперішній час ОСОБА_3 оспорює право власності позивача на Ѕ ч. вказаної квартири. Позовна давність пропущена позивачем з поважної причини, оскільки до часу звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування, відповідачка ніколи не заперечувала права власності позивача на частину вказаної квартири. У зв`язку з викладеним, позивач просить поновити йому строк позовної давності для звернення до суду з позовом; визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. за реєстровим №3325; визнати покупцями у вказаному договорі купівлі-продажу позивача та ОСОБА_3 . Стягнути з відповідачки на користь позивача всі судові витрати.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого засідання.

23.07.2020 року відповідач ОСОБА_3 надала до суду відзив, згідно якого заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначила, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2 з підвалом та гаражем, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 08.10.2012 року за реєстровим №3325. Право власності ОСОБА_3 зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 10.10.2012 року з внесенням номеру запису 3742 до книги 10, в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 26207639, що підтверджується витягом №35804269 про державну реєстрацію прав, виданим Херсонським державним бюро технічної інвентаризації. Так, у 2011 році відповідач, ОСОБА_3 , дізнавшись про продаж квартири, що знаходилася поряд з квартирою сина, вирішила з чоловіком її придбати у власність. Домовленості про придбання квартири у спільну сумісну власність між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не було ні в усній, ні в письмовій формі. Було бажання жити поряд з сином, онуками. З метою накопичення необхідної суми для купівлі оспорюваної квартири відповідачкою вчинені наступні дії. 12.09.2012 року ОСОБА_3 позичила у подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суму грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 12.09.2012 року. 02.10.2012 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_12 суму грошових коштів у розмірі 5000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.10.2012 року. 03.10.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк» в особі Мельниченко Вікторії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності, укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZB56Z5/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»), згідно з якого ОСОБА_3 надано кредит в сумі 35000,00 гривень на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка є приватним підприємцем, який здійснює різні види підприємницької діяльності, зокрема консультаційні, інформаційні, дистриб`юторські послуги, репетиторство тощо, з діяльності яких позивачка регулярно протягом 2008-2012 року отримувала дохід, що підтверджується звітами суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку. Суми грошових коштів, взятих у борг. ОСОБА_3 додала до накопиченої суми грошових коштів, отриманої зі здійснення підприємницької діяльності та з продажей нерухомого майна, що належало їй на праві власності, що підтверджується витягами з Державного реєстру правочинів №7815610 та №11930179, та таким чином отримала повну суму грошових коштів для купівлі квартири АДРЕСА_2 . 08.10.2012 року ОСОБА_5 написав розписку про отримання від ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 73000,00 доларів США, що на день підписання договору купівлі-продажу ВТА377825 за курсом НБУ складає 584000,00 гривень за продаж квартири, підвалу, гаражу за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується розпискою від 08.10.2012 року.Згідно з п.п.2.1, 2.4. договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 08.10.2012 року за реєстром №3325, продаж квартири, підвалу, гаражу вчинено за узгодженою між сторонами ціною в розмірі 434241,00 гривень. Факт повного розрахунку за придбану квартиру, підвалу, гаражу підтверджено особистими підписами сторін на всіх примірниках договору купівлі-продажу. На підставі вищевикладених обставин підтверджено, що саме ОСОБА_3 була передана повна сума грошових коштів, що становить обумовлену між сторонами ціну за нерухоме майно за договором купівлі-продажу квартири від 08.10.2012 року, у зв`язку з чим участь інших осіб при купівлі квартири АДРЕСА_6 походження грошових коштів для участі в купівлі квартири АДРЕСА_2 з підвалом та гаражем позивач обумовлює продажем квартири АДРЕСА_3 за 35000,00 доларів США. Відповідно до договору дарування, посвідченого 12.03.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік ГВ., доданого до позовної заяви, вбачається, що позивач не продав, а подарував квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 . У зв`язку з тим, що законодавством України не передбачена ознака оплатності договору дарування, розписка від 12.03.2012 року щодо отримання ОСОБА_9 грошової суми у розмірі 35000,00 доларів США від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_3 за договором дарування від 12.03.2012 року, не може бути врахована як належна правова підстава отримання грошових коштів. Так, позивач стверджує, що він передав суму грошових коштів у розмірі 35000,00 доларів США за купівлю квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується наданою йому ОСОБА_5 розпискою від 08.10.2012 року. Однак вищевказана розписка не може бути врахована судом як достовірний доказ у зв`язку з тим, що вона суперечить змісту розписки від 08.10.2012 року, наданої ОСОБА_5 ОСОБА_3 про отримання від неї суми грошових коштів в тому розмірі, що відповідає повній вартості нерухомого майна, обумовленої між сторонами відповідно до договору купівлі продажу квартири від 08.10.2012 року. Довіреність ОСОБА_9 щодо уповноваження ОСОБА_14 розпоряджатися та експлуатувати належним йому транспортним засобом, посвідчена приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Лебою М.Л. 12.10.2012 року за реєстровим №793, не підтверджує фактів продажу позивачем автомобіля та отримання грошових коштів за його продаж. Таким чином здійснення витрат на ремонт спірної квартири з отриманих грошових коштів за продаж автомобіля позивачем не доведено. Також позивачем не надані підтверджуючі документи оплати ним комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_5 . Позивачем не доведено, що спірна квартира придбана ОСОБА_3 за спільні з ним кошти, так само як і не доведено, що вказана квартира придбана для нього. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на підставі ст.317 ЦК України не наділений повноваженнями щодо права володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 ніколи не визнавала за ОСОБА_1 право власності на оспорюване майно ні до звернення до суду з позовом по справі №766/11214/18 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, як про це зазначає позивач, ні на теперішній час. Разом з тим, ОСОБА_1 дізнався, що він не вказаний власником оспорюваного майна з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 08.10.2012 року за реєстром №3325. Таким чином, ОСОБА_1 мав право оскаржити своє порушено право в суді з урахуванням норми ст.257 ЦК України до 09.10.2015 року. У зв`язку з тим, що позивачем не зазначено інші поважні причини пропуску позовної давності, вказаний строк не підлягає поновленню. У зв`язку з викладеним, відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що він продавав спірну квартиру, позивач квартира якого поверхом вище знаходиться, повідомив, що бажає з батьками її купити, просив почекати, поки батьки продадуть свою квартиру. На підтвердження наміру укласти договір купівлі-продажу квартири був укладений попередній договір між батьками позивача та ОСОБА_5 , за яким він отримав завдаток 3000 доларів США від батьків позивача. Близько півроку він чекав, потім позивач його повідомив про продаж квартири батьками, домовилися про посвідчення угоди у нотаріуса. Перед посвідченням договору позивач з метою, щоб він не повертався до квартири дав йому 35000 доларів США, походження цих коштів йому не відомо. Залишок коштів він отримав від ОСОБА_3 уже в нотаріальній конторі. Позивача при посвідченні угоди не було. В нотаріальній конторі був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, покупцем за яким була ОСОБА_3 . Він написав ОСОБА_3 , яка була покупцем за договором, розписку на підтвердження повного розрахунку за квартиру. Зазначені пояснення ОСОБА_5 підтвердив, будучі допитаний у якості свідка. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. в судовому засіданні вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки при посвідченні оспорюваного договору сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтвердили своє волевиявлення, був здійснений розрахунок за продаж квартири між сторонами та ОСОБА_5 надав розписку покупцю ОСОБА_3 на підтвердження повного розрахунку. В останнє судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи,судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.05.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (чоловік відповідачки ОСОБА_3 та батько позивача ОСОБА_9 ) уклали попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований у реєстрі за №536 і посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. Відповідно до зазначеного договору сторони зобов`язалися у майбутньому до 07.11.2012 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Істотними умовами основного договору є: ціна - 584000,00 грн; момент виникнення права власності - з моменту Державної реєстрації основного договору. Згідно п.1.4 цього договору для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору й сплати всіх заборгованостей по комунальних та інших платежів, ОСОБА_7 передає ОСОБА_5 грошову суму (аванс) у розмірі 24000 грн, що повинна бути повернута в день підписання договору купівлі-продажу чи зарахована в порядку, що передбачений нижче. Вказана сума є гарантією щодо укладення основного договору. ОСОБА_5 зобов`язується сплатити заборгованість по комунальним послугам.

01.06.2012 року за реєстровим №718 було зареєстровано договір про внесення змін №1 до попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., 04.05.2012 року, за реєстровим №536 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , згідно якого було внесено зміни до п.1.3 та 1.4 попереднього договору, а саме: істотними умовами основного договору є: ціна - 73000,00 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ складає 584000,00 грн; момент виникнення права власності - з моменту Державної реєстрації основного договору, порядок розрахунків - при підписанні та посвідченні цього договору 3000 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ складає 24000,00 грн, а решту 70000,00 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ складає 560000,00 грн. до 07.11.2012 року. ОСОБА_5 зобов`язується зняти зареєстрованих осіб у вищевказаній квартирі до нотаріального посвідчення основного договору; розподіл між сторонами витрат на оформлення - податки та збори згідно чинного законодавства, а інші витрати несе ОСОБА_5 ; оформлення договору - у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу, Йосипенко В.В.». Для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору й сплати всіх заборгованостей по комунальних та інших платежів, ОСОБА_7 передає ОСОБА_5 грошову суму (аванс) у розмірі 3000 дол.США, що на день підписання цього договору за кур сом НБУ складає 24000,00 грн, що повинна бути повернута в день підписання договору купівлі-продажу чи зарахована в порядку, що передбачений нижче. Вказана сума є гарантією щодо укладення основного договору. ОСОБА_5 зобов`язується сплатити заборгованість по комунальним послугам».

08.10.2012 року між ОСОБА_5 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І.за реєстровим №3325.

Згідно п.2.1 вказаного договору, продаж квартири, підвалу, гаражу вчиняється за узгодженою між сторонам ціною, яка відповідає рівню звичайних цін і складає 434 241,00 грн, які отримані продавцем від покупця до підписання договору.

Відповідно до п.2.4 договору факт повного розрахунку за придбану квартиру, підвалу, гаражу підтверджується особистими підписами сторін на всіх примірниках договору.

Відповідно до п.4.2 договору купівлі-продажу продавець та покупець стверджує, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину; ціна продажу, зазначена в пункті 2.1 цього договору, відповідає їх дійсним намірам; не обмежені в праві укладати правочини, не визнанні у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, які перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору.

Відповідно до п.4.5 договору покупець повідомила продавця про те, що договір купівлі-продажу квартири, підвалу, гаражу укладається за згодою чоловіка ОСОБА_7 , справжність підпису якого на заяві засвідчено ОСОБА_15 , приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 06.10.2012 року за р.№332. Зміст законодавства, щодо права дітей (осіб до 18 років) - членів сім`ї на проживанні (особистий сервітут) та те, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування та правові наслідки вчинення правочину без надання такої згоди продавцю, нотаріусом роз`яснений та зрозумілий.

Таким чином, факт повного розрахунку за придбану квартиру, підвалу, гаражу між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3 підтверджено особистими підписами сторін на всіх примірниках договору.

Крім того, розпискою від 08.10.2012 року ОСОБА_5 підтвердив, що 08.10.2012 року отримав від ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 73000,00 доларів США, що на день підписання договору купівлі-продажу ВТА377825 за курсом НБУ складає 584000,00 гривень за продаж квартири, підвалу, гаражу за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно Витягу про держану реєстрацію прав №35804269 від 10.10.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 з 10.10.2012 року.

Відповідно до довідки ТОВ Керуюча компанія «Старий Центр» №130 від 06.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 .

Згідно даних паспортів сторін позивач та відповідач були зареєстровані у спірній квартирі з 07.11.2012 року.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 03.05.2019 року №16-21/1117, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька позивача), зареєстрована 23.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно акті від 06.06.2018 року та 06.05.2019 року, затверджених гол.інженером ТОВ КК «Старий центр» Н.О. Чуріпою (а.с.60-61) позивач у спірній квартирі не проживає.

З висновку (а.с.62) вбачається, що неповнолітня донька ОСОБА_9 - ОСОБА_17 користується житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є її мати.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Положеннями статті 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Як убачається із позовної заяви, на обґрунтування позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, позивач посилалась на правові підстави, передбачені статтями 217 та 655 ЦК України.

У пункті 9 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено про те, що згідно зі статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК України суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї, та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно (постанова Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №265/3310/17 (провадження №61-2308св19)).

З огляду на зазначене, для встановлення правової природи укладеного оспорюваного договору купівлі-продажу та його істотних умов вирішенню підлягають питання про дійсність та реальний характер волевиявлення учасників та очікувані наслідки в результаті його укладення.

З матеріалів справи встановлено, що з метою накопичення необхідної суми для купівлі оспорюваної квартири відповідачкою вчинені наступні дії.

05.10.2012 року між ОСОБА_3 (продавцем) та ОСОБА_18 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 . Продаж квартири вчиняється за узгодженою між сторонам ціною, яка відповідає рівню звичайних цін і складає 225 363,00 грн, які отримані продавцем від покупця до підписання договору.

Згідно Витягу про держану реєстрацію прав №36016098 від 26.10.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_7 зареєстровано за ОСОБА_19 з 26.10.2012 року.

Крім того, 12.09.2012 року ОСОБА_3 позичила у подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суму грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 12.09.2012 року.

02.10.2012 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_12 суму грошових коштів у розмірі 5000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.10.2012 року.

Зазначені обставини щодо надання позики ОСОБА_3 для придбання спірної квартири в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

03.10.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZB56Z5/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»), згідно з якого ОСОБА_3 надано кредит в сумі 35000,00 гривень на умовах, передбачених цим договором.

Відповідачка є приватним підприємцем, який здійснює різні види підприємницької діяльності, зокрема консультаційні, інформаційні, дистриб`юторські послуги, репетиторство тощо, з діяльності яких позивачка регулярно протягом 2008-2012 року отримувала дохід, що підтверджується звітами суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку.

Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні і свідком ОСОБА_7 ( чоловіком позивача), які узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, на які суд посилається вище.

Таким чином, судом встановлено фінансову спроможність позивача ОСОБА_3 щодо набуття спірного майна у власність.

З урахуванням положень укладеного договору купівлі продажу спірної квартири, розписки Троцького про повний розрахунок з ним покупцем ОСОБА_3 , пояснень свідків, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_2 , була придбана позивачем на її ім`я для власного проживання у ній з чоловіком, за належні їм кошти у розмірі, що становить обумовлену між сторонами ціну за нерухоме майно за договором купівлі-продажу квартири від 08.10.2012 року, у зв`язку з чим, участь інших осіб при купівлі спірної квартири неможлива.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що квартира АДРЕСА_2 , придбана ОСОБА_3 за спільні з ним грошові кошти та між сторонами була домовленість про придбання спірної квартири у спільну сумісну власність або саме для позивача.

Сторони підтвердили, що з 2005 року позивач разом зі своєю сім`єю проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності йому та дружині ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, ВСК 671431, 09.12.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Зоріною Н.В. р.№5770.

За поясненнями позивача та відповідачки ОСОБА_3 , спірною квартирою користуються відповідача та її чоловік - ОСОБА_7 , які проживають в ній з моменту придбання спірної квартири, іншого житла відповідач ОСОБА_3 та її чоловік не мають.

Крім того, після укладення договору купівлі-продажу квартири від 08.10.2012 року, ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним щодо умов договору в частині покупця, не оспорював його, тобто визнавав право власності на квартиру за ОСОБА_3 .

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що дійсне і вільне волевиявлення ОСОБА_3 , як власника коштів, за які в повному обсязі було придбано спірну квартиру, було направлено на сплату ціни придбання квартири саме на ім`я ОСОБА_3 , а не на позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх безпідставність.

Надані стороною позивача договір купівлі-продажу від 30.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., за яким ОСОБА_1 придбав квартиру, яка розташована АДРЕСА_8 ; договір дарування від 12.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_13 безоплатно у власність майно квартиру АДРЕСА_3 ; розписка від 12.03.2012 року, за якою ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_13 12.03.2012 року грошові кошти в розмірі 35000 доларів США за квартиру АДРЕСА_3 , довіреність від 19.10.2012 року, за якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_14 , бути його представником з питань розпорядження та експлуатації належного йому автомобілем марки ЗАЗ TF699Р, легковий седан, випуску 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правом продажу його за встановленим законом порядком, договір №48-09 від 27.12.2006 року; договір найму (оренди) торговельного об`єкту на Комунальному ринку №209-а-09 від 12.03.2007 року; акт прийому-передачі автомобіля від 28.08.2007 року; акт №64 приймання-передачі майнового паю від 12.10.2009 року; договір купівлі-продажу від 30.08.2007 року, не підтверджують факт придбання спірної квартири за кошти позивача та домовленість сторін за справою про придбання її у спільну сумісну власність або для позивача.

Розписка від 08.10.2012 року ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 35000 доларів США за продаж квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 не може бути врахована судом як належний доказ зазначених позивачем обставин у зв`язку з тим, що вона суперечить змісту розписки від 08.10.2012 року, наданої ОСОБА_5 ОСОБА_3 про отримання від неї суми грошових коштів в тому розмірі, що відповідає повній вартості нерухомого майна, обумовленої між сторонами відповідно до договору купівлі продажу квартири від 08.10.2012 року та змісту самого договору купівлі продажу від 08.10.2012 року.

Показання свідка ОСОБА_20 про те, що зі слів сім`ї позивача її відомо про спільне придбання позивачем та його батьками спірної квартири, не спростовує висновку суду, свідку не відомо походження коштів, за які придбано спірне майно.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_21 (дружини позивача) та допитаного в якості свідка позивача ОСОБА_9 , оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами.

Доводи позивача, що його прописка у спірній квартирі була гарантуванням того, що вона придбана для нього, не заслуговує на увагу суду. Зазначена обставина не є належним доказом зазначеної позивачем обставини.

Як пояснила відповідачка ОСОБА_3 на момент продажу 05.10.2012 року квартира АДРЕСА_9 , що була її з чоловіком єдиним житлом, в ній був зареєстрований позивач. Після його виписки з проданої квартири, він забажав бути прописаний в спірній квартирі, а відповідачка не заперечувала, оскільки він є її єдиним сином та відносини були між ними задовільні.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи із змісту зазначеної норми, відсутність поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові лише за доведеності порушення прав позивача.

Проте якщо підстав вважати порушеним право позивача не вбачається, суд має відмовити у позові по суті позовних вимог.

Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд відмовляє в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову за недоведеність позовних вимог, тому заява про застосування строку позовної давності застосовуватися не може. При цьому в межах строків позовної давності підлягає захисту тільки порушене право.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.12, 13,76, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.203, ч.1 ст.215, ст.217, 655 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 28.01.2022 року.

Суддя: С.І. Майдан