Справа № 523/1698/22
Провадження №4-с/523/45/22
У Х В А Л А

03.02.2022 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши заяву представника скаржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення реалізації нерухомого майна, подану в рамках розгляду цивільної справи за скаргою представника скаржника Черепова Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_2 , за участю суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича, за участю стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії та рішення приватного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника Черепов Д.В. в інтересах ОСОБА_2 , за участю суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., за участю стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця.

Одночасно із поданою скаргою представник скаржника ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 523/4937/17, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за Кредитним договором № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 року у розмірі 26287,99 дол. США та судового збору 9593,80 грн., а також зупинити в рамках виконавчого провадження № 66683940 реалізацію нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Суд констатує, що зі змісту поданої заяви вбачається, що така подана як захід забезпечення скарги.

Розглянути матеріали поданої заяви, суддя доходить наступного висновку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно приписів ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У поданій заяві, як на правову підставу такої, представник скаржника посилається на пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» про обов`язкове зупинення виконавчого провадження у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Пунктом 3 частини 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у випадку відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з абзацом 2 частини 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачу майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

В той же час суд зауважує, що статями 149 та 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Так, можливість зупинення судом продажу арештованого майна передбачено п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису, є спеціальним способом забезпечення, який застосовується лише у справах за позовами про визнання права власності або про виключення майна з опису.

Крім цього, п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову при оскарженні виконавчого документа.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Суд констатує, що у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа та зупинення реалізації майна.

Вказаний висновок сформовано у постанові ОП КЦС від 01.03.2021 року у справі № 752/26606/18, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви представника скаржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення реалізації нерухомого майна, використовуючи інститут цивільного процесуального права забезпечення позову, суд доходить висновку, що в задоволенні поданої зави слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 447, 260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника скаржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення реалізації нерухомого майна, подану в рамках розгляду цивільної справи за скаргою представника скаржника Черепова Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_2 , за участю суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича, за участю стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії та рішення приватного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер