Справа № 932/800/22
Провадження №2-о/932/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заінтересовані особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

У заяві про видачу обмежувального припису заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , застосувавши такі заходи: заборонити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 (2012 року народження) та ОСОБА_4 (2012 року народження); заборонити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наближатись ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_5 (2012 року народження) та ОСОБА_4 (2012 року народження); забронити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 (2012 року народження) та ОСОБА_4 (2012 року народження) або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб та обмежити спілкування з ОСОБА_5 (2012 року народження) та ОСОБА_4 (2012 року народження).

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що він є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Під час підготовки до судового провадження про встановлення місця проживання дітей з батьком звернувся до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України, де було встановлено, що дитина яка проживає наразі з батьком - ОСОБА_4 зазнавала фізичного, психологічного та сексуального насильства у сім`ї матері, де особою яка спричиняла таке насильство був ОСОБА_7 . Розуміючи, що можливо не тільки ОСОБА_4 , але й ОСОБА_5 є жертвою ОСОБА_7 , заявник звернувся до поліції в наступних кримінальних провадженнях: 0000622, 0002806, 0001310. Після надання звернень мати заборонила батьку бачитись з донькою ОСОБА_5 23.11.2021 року заявник отримав в межах проходження «Зеленої кімнати» - професійний висновок в Солом`янському УП ГУНП у м. Києві де знову було підтверджено, що ОСОБА_4 зазнавала фізичного, психологічного та сексуального насильства у сім`ї матері, де особою яка спричиняла таке насильство був ОСОБА_7 . Під час телефонних розмов заявник дізнався від ОСОБА_5 про залякування дитини зі сторони матері, та повторне домашнє насильство.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Заінтересованою особою ОСОБА_6 надані заперечення, у яких зазначає, що висновок експерта № 20-50/87 від 30.11.2020 року складено всупереч вимогам закону, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом у справі. Заявник всіляко ухиляється від здійснення судової психологічної експертизи дитини ОСОБА_4 , призначеної за клопотанням ОСОБА_6 судами у справах № 200/3456/19 та № 205/1586/19, подаючи необгрунтовані апеляційні скарги. Висновок органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 22.01.2020 року № 714-25 про доцільність проживання малолітніх дітей разом з батьком складено всупереч вимогам закону. Заявник намагається ввести суд в оману, повідомляючи абсурдні, образливі та неправдиві вигадки щодо обставин колишнього спільного життя з відповідачем, а також життя спільних дітей. Наведені заявником кримінальні провадження мають штучний характер та не містять доказової бази. Сам заявник є фігурантом низки кримінальних проваджень, отже особиста неприязнь спонукає його зловживати своїми процесуальними правами.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву про видачу обмежувального припису підтримали та прохали задовольнити. Пояснили, що є достатні підстави вважати, що діти піддавались та продовжують піддаватись насильству.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_6 пояснив, що заява заявника не підтверджена належними доказами та є штучною.

Заінтересована особа - ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України щодо терміновості розгляду заяв даної категорії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розлучення на підстав рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2016 року доньки проживали разом з матір`ю.

Протягом близько трьох років ОСОБА_4 проживає разом з заявником, а ОСОБА_5 разом з матір`ю.

14.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_6 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та визначення місця проживання дітей. На даний час розгляд справи не закінчено та справа перебуває у провадженні суду.

01.04.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі 200/3456/19 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа Управління служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей. На даний час розгляд справи не закінчено та справа перебуває у провадженні суду.

29.01.2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України.

19.02.2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України.

30.08.2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1 за ст. 126-1 КК України.

11.09.2019 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України.

25.06.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1 за. ч. 1 ст. 125 КК України.

За приписами ст.1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Як зазначено заявником про факт домашнього насильства з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо його дітей він дізнався після отримання висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України від 30.11.2020 року № 20-5087 та професійного висновку Солом`янськомого УП ГУНП у м. Києві на базі проходження «Зеленої кімнати» від 23.11.2021 року.

Разом з цим, надані заявником висновки, суд не може прийняти як беззаперечний доказ вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_4 зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Консультативний висновок спеціаліста від 23.11.2020 року може слугувати доказом отримання ОСОБА_4 травми, разом з цим не підтверджує обставин за яких вона була отримана.

Окрім цього надаючи оцінку ризикам продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, суд враховує, що на даний час ОСОБА_4 проживає разом з заявником.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 зазнавала домашнього насильства з боку заінтересованих осіб заявником взагалі не надано, доводи заяви в цій частині грунтуються виключно на припущеннях.

Також, звернення до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджують факт вчинення домашнього насильства щодо дітей.

Крім цього, неодноразові звернення до поліції із заявами про злочин, як з боку заявника так і ОСОБА_6 , можуть свідчити про існування тривалого конфлікту між колишнім подружжям.

За таких обставин суд приходить висновку, що заявник не надав беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому підстави вважати про наявність ризиків настання тяжких наслідків для дітей заявника немає.

Разом з цим судом встановлено, що між заявником та ОСОБА_6 існує тривалий спір щодо визначення місця проживання дітей, що регулюється, зокрема, нормами СК України та ЦК України. Зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 350-1-350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заінтересовані особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Куцевол