Справа № 541/3087/21
Номер провадження 2/541/230/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О.А.

за участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

у с т а н о в и в:

17 листопада 2021 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України поштовими засобами зв`язку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що 12 липня 2018 року в м. Миргород сталося ДТП за участю ОСОБА_1 , водія автомобіля OPEL Omega днз НОМЕР_1 та з автомобіля DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.04.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність відповідача в момент ДТП не була застрахована. В результаті ДТП власник транспортного засобу зазнав матеріальних збитків, розмір яких, згідно проведеної оцінки майна, склав 15 637,29 грн. Потерпілий ОСОБА_3 у регламентований спосіб звернувся до страховика та отримав страхову виплату. На підставі ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача прохав стягнути на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 15 968,53 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.41).

У встановлений судом строк відповідач подав відзив у якому позовні вимоги заперечив, зауважив, що він не являється власником OPEL Omega днз НОМЕР_1 , а тому, звернення вимог до нього, як водія, вважає безпідставним. Зауважує, що власником транспортного засобу являється ОСОБА_4 , який є учасником бойових дій та має пільги, визначені законом, в тому числі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає, що шкода заподіяна потерпілому, має відшкодовуватися лише МТСБУ. Окрім того, вказує, що позивач звернувся з відповідним позовом поза межами строку позовної давності, адже з моменту пред`явлення МТСБУ претензії до нього, до моменту подачі позову минуло більше трьох років. У зв`язку із наведеним прохав застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

У встановлений судом строк позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зауважив, що у термін «власник транспортного засобу» вжитий у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» включає в себе і законних володільців транспортних засобів. Пільги визначені законом для учасників бойових дій є виключно особистими і не поширюються на інших осіб, які керують транспортним засобом, котрий перебуває у власності особи, яка має статус учасника бойових дій. Представник позивача заперечив сплив строків позовної давності з огляду на те, що регламентовану виплату потерпілому було виплачено 29.07.2019 року, а тому звернення за захист своїх прав МТСБУ було реалізовано у межах трьохрічного строку. У зв`язку із вищенаведеним прохав позов задовольнити у повному обсязі.

Правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, 12 липня 2018 року о 13.30 хв в м. Миргород по вул. Гоголя сталася ДТП за участі транспортного засобу OPEL Omega днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.04.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 16.04.2019 року (а.с. 5-7).

Власником транспортного засобу DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_2 являється гр. ОСОБА_3 (а.с.13).

Станом на момент ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу OPEL Omega днз НОМЕР_1 застрахована не була, що підтверджується відповідним витягом з електронного реєстру МТСБУ (а.с.8).

В подальшому до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся гр. ОСОБА_3 (а.с.17).

За наслідками проведеної оцінки майна, транспортного засобу DAEWOO Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , встановлено наявність збитків у розмірі 15 637,29 грн. (а.с.18-27).

В подальшому, МБСБУ здійснила виплату потерпілому в розмірі 15 268, 53 грн. (а.с.32).

Власником транспортного засобу OPEL Omega днз НОМЕР_1 являється гр. ОСОБА_4 (а.с.14), який являється учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та доводам сторін, суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п. 38.2. п. 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, законом визначено альтеративні шляхи для задоволення вимог МТСБУ зокрема як і до власника транспортного засобу так і до водія який спричинив ДТП. Варто зауважити, що від обов`язку страхувати цивільну відповідальність, звільняються лише ті особи, які окрім наявності статусу учасника бойових дій та автомобіля у власності, ще й особисто ним керують.

Тому, на переконання суду, доводи відповідача, щодо поширення пільг, передбачених ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для учасників бойових дій на випадки керування транспортним засобом іншими особами є безпідставними та засновані на хибному тлумаченні дійсного змісту правової норми.

Стосовно клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд зауважує наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість самого завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (пункт 35).

Тому, варто враховувати, що моментом початку позовної давності для регресної вимоги з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України страховика є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні) (висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 у справі № 6-2806цс16).

Зважаючи, що МТСБУ здійснило страхову виплату потерпілому 29 липня 2019 року, тому, на переконання суду, позов подано в межах строку передбаченого ч.1 ст. 261 ЦК України, отже порушене право підлягає судовому захисту.

Доводи відповідача про пред`явлення йому МТСБУ вимоги 30.07.2018 року про відшкодування шкоди не заслуговують на увагу, адже по-перше на той момент МТСБУ не набуло право на звернення з регресним позовом, а по-друге, лист № 3.1-05/24536 від 30.07.2018 не містить жодних майнових вимог до ОСОБА_1 .. Вказаним листом позивач лише з`ясовував обставини, які є істотними при призначені та виплаті страхового відшкодування потерпілому.

В той же час, перевіряючи обґрунтованість вимог позивача суд зауважує на наступному.

За змістом ч.1 ст. 1191 ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) до винної особи виникає у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Як вбачається з матеріалів справи, розмір страхового відшкодування, виплаченого потерпілому ОСОБА_3 , склав 15 268,53 грн., в свою чергу як позовні вимоги звертаються на суму 15 968,53 грн.

Зі змісту позову випливає, те що МТСБУ додатково включило до розміру позовних вимоги витрати на проведення оцінки майна, в розмірі 700 грн.

Суд зауважує, що витрати страхувальника, які не передбачені статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не входять до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою фактичного розміру збитків, а належать до господарських витрат.

Тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах, фактично виплаченого потерпілому відшкодування, а саме в розмірі 15 268,53 грн. В решті вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 38 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України, ст..ст. 12, 13, 81,82, 141, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () в порядку регресу завдану шкоду у розмірі 15 268,53 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят вісім гривень п`ятдесят три копійки).

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України ()судові витрати, що складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2170,49 грн (дві тисячі сто сімдесят гривень сорок дев`ять копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з його проголошення до Полтавського апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський