Номер провадження 2-о/754/71/22
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Дую С.І.

за відсутності сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності трудових книжок. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що відповідно до паспорта громадянина України, останній є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте в трудовій книжці заявника б/н заповненій 22 лютого 1969 року на російській мові - « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1, в подальшому ім`я по батькові виправлено українською мовою на « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 ». В другій трудовій книжці № 226, заповненій 07 січня 1967 року по батькові вказано « ОСОБА_4 ». При оформленні пенсії за віком виникли ускладнення, оскільки вказані розбіжності у написані імені в трудових книжках були виявлені працівниками управління ПФУ у Деснянському районі м. Києва та по цій причині заявнику не було враховано частину трудового стажу, що в свою чергу призвело до зменшення пенсійних виплат. 23.09.2021 року при зверненні заявником до ГУПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок трудового стажу з додатком копії висновку і лінгвістичної експертизи № 065/208- від 31.08.2021 року, але спеціалістами ГУПФУ в м. Києві заключення експерта не враховано.

Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миронівка, Київської області.

19.02.1969 року заявник вперше розпочала свою трудову діяльність згідно «пр..№22 от 19.02.69», що підтверджується трудовою книжкою б/н заповненій 22 лютого 1969 року. Анкетні данні заявниці в трудовій книжці вказано на російській мові, як « ОСОБА_1 ». В другій трудовій книжці № 226, заповненій 07 січня 1967 року по батькові вказано « ОСОБА_4 »

Судом встановлено, що факт зміни прізвища у трудовій книжці с б/н заповненій 22 лютого 1969 року та трудовій книжці № НОМЕР_1 , заповненій 07 січня 1967 року, прізвище ім`я та по-батькові заявника зазначено на російській мові « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » в той час коли у паспорті громадянина України та Довідці про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище заявника зазначено на українській мові « ОСОБА_1 ».

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці неправильно записано прізвище заявника, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

Згідно ч.3 ст.48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При таких обставинах, судом встановлено про те, що заявником було доведено та не викликає сумніву факт належності трудової книжки без номера заповнена від 22 лютого 1969 року та трудової книжки №226 заповненої 07 січня 1967 року, виданої на ім`я, ім`я по батькові та прізвищеросійською мовою « ОСОБА_1 » належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний факт позбавляє ОСОБА_1 права на оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.

Відповідно дост. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зіст. 293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно частини 1статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.

Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.263,265,293 - 294,315,319,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа - Головне управління ПФУ в м. Києві (ЄДРПОУ-42098368, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул. Бульварно Кудрявська, буд.16,) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка без номера заповнена від 22 лютого 1969 року та трудова книжка № НОМЕР_1 заповнена 07 січня 1967 року, видана на « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , з зазначеною частиною по батькові на українській мові « ОСОБА_1 », « ОСОБА_4 та « ОСОБА_6 » належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: