ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року

м. Черкаси

Справа № 709/1735/19
Провадження № 22-ц/821/160/22
категорія: 304030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Лєтол»,

третя особа приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Охріменко Наталії Іванівни на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лєтол», третя особа - приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права оренди земельної ділянки, стягнення плати за користування земельною ділянкою, у складі: головуючого судді Романова О. Г., повний текст рішення складено 06 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Лєтол», третя особа приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н. Б., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права оренди земельної ділянки, стягнення плати за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,46 га.

03 червня 2013 року вказана земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Зелена Нива 2013» терміном на 5 років, право на оренду якої зареєстровано у державному реєстрі 23 лютого 2014 року. Однак, під час дії договору оренди землі 18 березня 2017 року відповідач уклав інший договір оренди землі, зареєструвавши за собою 19 травня 2017 року право оренди на вказану земельну ділянку.

Позивач зазначала, що ані угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, ані договору оренди землі з відповідачем вона не укладала і не підписувала. Про існування договору оренди землі із відповідачем дізналася в кінці січня 2019 року, коли укладала договір оренди землі із ТОВ «Силікат-1».

Вказувала, що 30 серпня 2018 року вона направила на адресу ТОВ «Зелена Нива 2013» і відповідача заяву, що не буде продовжувати дію договору оренди землі від 03 червня 2013 року.

Крім того, в березні 2019 року вона звернулася до прокуратури Черкаської області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а саме щодо факту підробки договору оренди землі та використання відповідачем належної їй земельної ділянки. Рішення про державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки за ТОВ «Лєтол» здійснила приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н. Б.

Вважає, що оскільки оспорюваний договір оренди від 18 березня 2017 року вона не укладала і не підписувала, відповідач порушує її право на користування земельною ділянкою, яка на даний час знаходиться в користуванні відповідача.

Отже, її порушене право підлягає захисту у спосіб усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом заявлення вимоги про повернення цієї земельної ділянки, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.

Враховуючи, що договір оренди землі від 18 березня 2017 року є не вчиненим, зареєстроване 19 травня 2017 року за ТзОВ «Лєтол» приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н. Б. право оренди земельною ділянкою підлягає припиненню.

На даний час, належна їй земельна ділянка, що є предметом оспорюваного договору, знаходиться у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав, чим порушується її право на вільне володіння своїм майном.

Також, відповідно до положень ст. 1214 ЦК України відповідач, на думку ОСОБА_1 , зобов`язаний відшкодувати їй всі доходи, які він одержав або міг одержати з часу коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Оскільки, про користування відповідачем земельною ділянкою, без укладення договору оренди, вона дізналася в січні 2019 року та в зв`язку із неправомірними діями відповідача не могла укласти договір оренди землі з жодним господарством на території Чорнобаївської селищної ради та наявністю неодноразової пропозиції від СТОВ «Агроко» на укладення договору оренди земельної ділянки вона недоотримала орендну плату за 2019, 2020, 2021 роки в розмірі 35032,66 грн після сплати податків, що відповідає розміру орендної плати місцевого господарства за місцем розміщення земельної ділянки на території Чорнобаївської селищної ради, що узгоджується з постановою ВП ВС від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17. На стягнення орендної плати за 2016, 2017,2018 роки вона не претендує.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила суд усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0811, яка належить їй на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 19-29-01-0 812 т шляхом її повернення. Припинити право оренди земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер :04:000:0811), яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-29-01-0 812 т, зареєстроване за ТОВ «Лєтол» приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н. Б. 19 травня 2017 року на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол» (номер запису про інше речове право 20474909). Стягнути з відповідача на її користь плату за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди в сумі 35032,66 грн за 2019,2020, 2021 роки. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у виді сплати судового збору при подачі позову до суду та за подачу касаційної скарги та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Лєтол», третя особа приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н. Б., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення права оренди земельної ділянки, стягнення плати за користування земельною ділянкою задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0811, яка належить останній на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 19-29-01-0 812 т шляхом її повернення ОСОБА_1 .

Припинено право оренди земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер :04:000:0811), яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-29-01-0 812 т, зареєстроване за ТОВ «Лєтол» приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н. Б. 19 травня 2017 року на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол» (номер запису про інше речове право 20474909).

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що, на переконання суду, позивачем вчинено всі залежні від неї дії, спрямовані на доведення своєї позиції в суді належними та допустимими доказами, що вона договір оренди землі від 18.03.2017 не підписувала, умови його не погоджувала, обраний позивачем спосіб захисту її прав є, на переконання суду, ефективним, жодний інший установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, тому суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0811, яка належить останній на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 19-29-01-0 812 т шляхом її повернення позивачу.

Щодо вимоги про припинення права оренди земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер :04:000:0811), суд також зазначив, що ефективним способом захисту порушених прав власника земельної ділянки буде саме задоволення позовних вимог позивача в частині припинення права оренди земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер :04:000:0811), яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-29-01-0 812 т, зареєстроване за ТОВ «Лєтол» приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н. Б. 19 травня 2017 року на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між сторонами по справі.

З приводу позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2019, 2020, 2021 роки за користування земельною ділянкою у розмірі 35032,66 грн, на підставі ст. ст. 1212-1214 ЦК України зазначив, що відповідач користувався земельною ділянкою останньої, маючи зареєстроване право оренди на неї, що не узгоджується зі змістом ст. 1214 ЦК України, зокрема в частині відсутності достатньої правової підстави набуття майна.

Крім того, позивачем не доведено належними доказами розмір завданих позивачем збитків, оскільки довідка видана СТОВ «Агроко» 20.05.2021 № 790 про розмір орендної плати, яку вони сплачували за 2019, 2020, 2021 роки за земельні ділянки (паї) по Чорнобаївській селищній раді не є, на думку суду, комерційною пропозицією СТОВ «Агроко» на укладення договору оренди з ОСОБА_1 , а свідчать лише про розмір орендної плати, яку останні сплачують орендодавцям, які уклали з ними договори.

При цьому посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, є хибним, оскільки зазначена правова позиція сформована відносно дещо інших орендних відносин, які не стосуються предмету спору у даній справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 22 грудня 2021 року, представник ОСОБА_1 адвокат Охріменко Н. І., вважаючи рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення плати за користування земельною ділянкою ухваленим з порушенням норм матеріального права, просила скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області 02 грудня 2021 року в оскаржуваній частині і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення коштів в розмірі орендної плати за 2019, 2020, 2021 роки, як безпідставно збережені відповідачем за рахунок позивача в розмірі 35032,66 грн.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом встановлено, що належна позивачу земельна ділянка, що є предметом оспорюваного правочину з 2019 року і по даний час знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав, чим порушується право позивача на вільне володіння своїм майном.

Оскільки про користування відповідачем земельною ділянкою, без укладення договору оренди, вона дізналася в січні 2019 року та в зв`язку із неправомірними діями відповідача не могла укласти договір оренди землі з жодним господарством на території Чорнобаївської селищної ради та наявністю неодноразової пропозиції від СТОВ «Агроко» на укладення договору оренди земельної ділянки вона недоотримала орендну плату за 2019, 2020, 2021 роки в розмірі 35032,66 грн після сплати податків, тому вона має право на відшкодування доходів у вигляді орендної плати за рівноцінними земельними ділянками, що підтверджується довідкою СТОВ «Агроко».

Зазначила, що на стягнення орендної плати за 2016, 2017,2018 роки вона не претендує.

Крім того, будь-яких контррозрахунків сум орендної плати відповідач не надав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 29 березня 2001 року серії ЧР 19-29-01-0 812 т ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,46 га, кадастровий номер :04:000:0811, яка знаходиться на території Чорнобаївської селищної ради (т. 1 а. с. 12).

03 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зелена Нива 2013» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець ОСОБА_1 надала ТОВ «Зелена Нива 2013» в оренду належну їй земельну ділянку площею 2,46 га (т. 1 а. с. 14-15).

Згідно з п. 8 умов даного договору, договір оренди землі укладено строком на 5 років.

Відповідно до п. 45 договору оренди землі він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 23 лютого 2014 року № 18127883 вбачається, що право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 03 червня 2013 року було зареєстровано 19 лютого 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції в Черкаській області Дудою О. О. (т. 1 а. с. 16).

На підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю) загальною площею 2,46 га (кадастровий номер :04:000:0811), укладеної 17 березня 2017 року між ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_1 , сторони домовилися достроково розірвати договір оренди земельної частки (паю) від 03 червня 2013 року (т. 1 а. с. 45).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 30 серпня 2018 року на ім`я директора ТОВ «Зелена Нива 2013» і директора ТОВ «Лєтол» (відповідача), остання повідомила, що договір оренди земельної ділянки, укладений з ТОВ «Зелена Нива 2013», продовжувати не буде (а.с. 20).

Вказана заява ОСОБА_1 була отримана ТОВ «Лєтол» 04.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення до листа (т. 1 а.с. 21).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28 лютого 2019 року № 1 травня 2017 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н. Б. було зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол», відповідно до якого ОСОБА_1 передала ТОВ «Лєтол» в оренду належну їй земельну ділянку площею 2,46 га, за кадастровим номером :04:000:0811, строком на 7 років (т. 1 а. с. 17).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 березня 2019 року, ОСОБА_1 22 березня 2019 року звернулася до Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою в якій повідомила про те, що ТОВ «Лєтол» підробило договір від її імені. Даному кримінальному провадженню присвоєно номер № 0000117 (т. 1 а. с. 25).

Згідно з копіями заяв про видачу орендної плати, копії заяви про видачу нецільової грошової допомоги, а також копії видаткових касових ордерів, копії відомості на видачу пшениці, копії платіжних відомостей, копії наказу про видачу нецільової грошової допомоги, податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб, і сум утриманого податку за 2017-2019 роки вбачається, що ОСОБА_1 , зокрема, отримала орендну плату за 2020 рік у розмірі 4767,60 грн, за 2019 рік у розмірі 4764,60 грн та 13 лютого 2019 року - 2400 грн нецільової грошової допомоги (т. 1 а.с. 50-66, т. 2 а.с. 177-186).

Відповідно до довідки, виданої СТОВ «Агроко» 20.05.2021 № 790, розмір орендної плати по Чорнобаївській селищній раді за земельну ділянку (пай) складає в 2019, 2020 роках - 10516,33 грн, а в 2021 році 14000 грн (т.2 а.с. 82).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року оскаржується в частині відмови у стягненні орендної плати за землю в порядку ст. ст. 1212-1214 ЦК України у розмірі 35032,66 грн. В іншій частині рішення не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

При вирішенні спору підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку, або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Наведені вище правові положення дають підстави для висновку, що стягнення безпідставно набутих коштів у порядку, передбаченому положеннями ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України є можливим за умови обов`язкового доведення відсутності правової підстави для набуття таких коштів особою, до якої заявлено вимогу про повернення коштів.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією щодо застосування положень статті 1212 ЦК України, викладеною Верховним Судом у постановах від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19, від 04.03.2021 у справі № 910/15621/19.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,46 га, кадастровий номер :04:000:0811, яка знаходиться на території Чорнобаївської селищної ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 29 березня 2001 року серії ЧР 19-29-01-0 812 т (т. 1 а. с. 12).

19 травня 2017 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н. Б. було зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол», відповідно до якого ОСОБА_1 передала ТОВ «Лєтол» в оренду належну їй земельну ділянку площею 2,46 га, за кадастровим номером :04:000:0811, строком на 7 років.

Отже, користуючись земельною ділянкою позивача, відповідач мав правову підставу, а саме зареєстрований договір оренди землі. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, і у вказаній частині рішення суду не оскаржується, про наявність підстав для усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :04:000:0811, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР № 19-29-01-0 812 т шляхом її повернення позивачу. Крім того, суд дійшов висновку, що договір оренди землі від 18.03.2017 позивач фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону, тому судом припинено право оренди земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер :04:000:0811) на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол» (номер запису про інше речове право 20474909).

Тобто, відповідач є таким, що користувався земельною ділянкою, без достатніх правових підстав.

Відтак, відповідач (набувач нерухомого майна), не сплачуючи орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратила належне їй майно (кошти від орендної плати).

На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для стягнення безпідставно збереженого майна (коштів) за ст. 1212 ЦК України вина не має значення, оскільки незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення «виправданого очікування» відповідно до загальновизнаної практики Європейського суду з прав людини.

Так, п. 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У даних правовідносинах неотриманні позивачем кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправданого очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права комунальної власності Хорольської міської ради.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки ТОВ «Летол», який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України (схожий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 ПК України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Частинами 1-3 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

При цьому слід зазначити, що нормативна грошова оцінка є основою визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а не землями, які перебувають у приватній власності.

На ряду з цим Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02 лютого 2002 року запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Матеріали справи містять нормативну грошову оцінку земельної частки (паю) в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради (бувшого СТОВ «Колос») лише за 2018 рік у розмірі 127676,35 (т. 1 а.с. 19).

На підставі листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 22-28-0.222-171/2-21 від 06.01.2021 остання повідомила, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2020 рік становить 1,0, а за 2019 рік - 1,0, за 2018 рік 1,0.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України листом від 11.01.2022 № 6-28-0.222-275/2-22 повідомила, що відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік становить для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) 1,0.

Отже, нормативно грошова оцінка земельної частки (паю) в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради (бувшого СТОВ «Колос») за 2020 та 2021 роки у складає 127676,335 грн.

Виходячи із мінімального розміру орендної плати, орендна плата за 2019-2021 рік складає 127676,35 грн *3%*3=11490,87 грн.

Доказуючи розмір орендної плати, яку необхідно стягнути із відповідача за 2019, 2020 та 2021 рік позивачем надано лише довідку, яка видана СТОВ «Агроко» 20.05.2021 № 790, де зазначено, що розмір орендної плати по Чорнобаївській селищній раді за земельну ділянку (пай) складає в 2019, 2020 роках 10516,33 грн, а в 2021 році 14000 грн.

Апеляційний суд критично відноситься до вказаного доказу, оскільки довідка не містить даних ні про розмір земельної ділянки (паю), на яку нараховано орендну плату, ні щодо місця її розташування (в даній справі земельна ділянка бувшого СТОВ «Колос»), ні ставки орендної плати за оренду землі, ні коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Крім того, в матеріалах справи містяться належні докази того, що відповідачем була перерахована на рахунок позивача орендна плата за 2020 рік у розмірі 4767,60 грн, за 2019 рік у розмірі 4764,60 грн та 13 лютого 2019 року 2400 грн нецільової грошової допомоги, а всього 11929,20 грн.

ОСОБА_1 , зазначаючи, що орендну плату від відповідача не отримувала, а повертала її ТОВ «Летол» не підтвердила це жодними доказами.

Тому, враховуючи розмір отриманої позивачем орендної плати за відповідний період від відповідача, та те, що позивачем не доказано належними та допустимими доказами розміру орендної плати за землю в порядку ст. 1214 ЦК України у розмірі зазначеному в позовній заяві 35032,66 грн за 2019-2021 роки, підстави для задоволення позову у вказаній частині відсутні.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи позовну вимогу яка є предметом апеляційного перегляду, дійшов помилкового висновку, що відповідач користувався земельною ділянкою останньої, маючи зареєстроване право оренди на неї (тобто на відповідній правовій підставі), оскільки перед цим, задовольняючи інші позовні вимоги дійшов висновку про те, що спірний правочин договір оренди землі від 18.03.2017 є неукладеним, разом з тим дійшов вірного висновку про недоведеність заявленого позивачем розміру орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідача, тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Охріменко Наталії Іванівни задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року в оскаржуваній частині змінити, виклавши його мотивацію в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко