ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2778/10 Номер провадження 22-ц/814/218/22Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Салашний Михайло Олексійович, на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Салашний М.О., подала до суду першої інстанції скаргу на дії та рішення державної виконавчої служби.

Скарга обґрунтована тим, що 04 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Сиромятніковою Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52456761. Стягнення з боржника не проводилось, а про існування вказаної постанови боржнику ОСОБА_1 не було відомо, адже вказана постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення на її адресу не направлялась.

Належним чином завірену копію оскаржуваної постанови державного виконавця було отримано представником скаржника лише 01 листопада 2021 року на його адвокатський запит.

У зв`язку з вищезазначеним, скаржник прохає визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Сиромятнікової Т.О. про відкриття виконавчого провадження №52459761 від 04 жовтня 2016 року щодо виконання виконавчого листа №2-2778/10 від 12 липня 2016 року, виданого Київським районним судом м. Полтави. Крім того, ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу скарги на рішення головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Сиромятнікової Т.О. про відкриття виконавчого провадження №52459761 від 04 жовтня 2016 року.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою відмовлено.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державної виконавчої служби залишено без розгляду.

Судове рішення мотивовано тим, що з матеріалів справи вбачається, що скаржник зверталась до суду із скаргою на дії та рішення державної виконавчої служби, а тому на день звернення до суду (24 вересня 2021 року) їй було відомо про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою не підлягає до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року не погодилася ОСОБА_1 , а тому її представник оскаржив вказану ухвалу в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Салашний М.О., просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку скаржника, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою в результаті неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, а отже ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі зазначено, що в оскаржуваній ухвалі невірно вказаний суб`єкт, який звернувся з вищезазначеною скаргою, адже суб`єктом звернення виступає представник ОСОБА_1 - адвокат Салашний М.О.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зауважує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не проаналізував зміст ухвал Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року та від 27 вересня 2021 року, що призвело до виникнення взаємовиключних висновків суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Київський ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), спростовуючи доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зазначає, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність виконавчого провадження №52459761, що підтверджується власноруч зробленою письмовою відміткою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження на відповідній заяві від 17 вересня 2021 року, а також рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №440/7135/21.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 - адвокат Салашний М.О. вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник Київського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихнов О.О. просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з мотивів, викладених у відзиві.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо поновлення строку

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зроблено висновок про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507св20),від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції зі скаргою на рішення державного виконавця, у якій прохала визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Сиромятнікової Т.О. про відкриття виконавчого провадження №52459761 від 04 жовтня 2016 року щодо виконання виконавчого листа №2-2778/10 від 12 липня 2016 року, виданого Київським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року вищевказану скаргу було залишено без розгляду, у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою.

Враховуючи, що об`єкт оскарження, який зазначений у скаргах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, які було подано останньою у вересні 2021 року та у листопаді 2021 року, є ідентичним - постанова головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Сиромятнікової Т.О. про відкриття виконавчого провадження №52459761 від 04 жовтня 2016 року щодо виконання виконавчого листа №2-2778/10 від 12 липня 2016 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на день звернення до суду зі скаргою вперше (24 вересня 2021 року) їй було відомо про наявність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Встановивши, що заявнику ще у вересні 2021 року було відомо про наявність оспорюваної нею постанови державного виконавця та про порушення своїх прав, водночас із даною скаргою до суду остання звернулася лише 02 листопада 2021 року, та не надала доказів поважності причин пропуску відповідного 10-денного строку, суд першої інстанції правильно залишив її скаргу без розгляду.

Доводи апеляційної скарги по своїй суті зводяться до того, що заявником пропущений строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця із поважних причин, оскільки їй не було відомо про відкриття виконавчого провадження, відповідну постанову на її адресу не направляли, а тому вона фактично не мала можливості оскаржити у передбачені законом строки, натомість копію оскаржуваної постанови було отримано її представником лише 01 листопада 2021 року.

Разом із тим, такі доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки системний аналіз процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод. Як вже зазначалося, у вересні 2021 року ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції зі скаргою на рішення державного виконавця, що свідчить про факт обізнаності останньої про існування оскаржуваної постанови.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 753/3337/20.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо неправильного зазначення суб`єкта, який звернувся з вищезазначеною скаргою, адже суб`єктом звернення виступає представник ОСОБА_1 - адвокат Салашний М.О., то вони не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Разом з тим, у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у статті 1 законодавчо закріплено визначення таких понять: адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Тобто всі дії, які виконані представником сторони справи, у тому числі адвокатом, здійснюються в інтересах його клієнта та є узгодженими з ним.

Також слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарг, а тому колегія суддів позбавлена можливості переглянути та дослідити ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року на предмет законності та обґрунтованості.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Салашний М.О., а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги особи, яка подала апеляційну скаргу, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича, залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко