ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23913/21

Провадження № 22-ц/4820/218/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2021 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна (представник Хмельницький окружний адміністративний суд), про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

В жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом до держави Україна, представником якої зазначив Хмельницький окружний адміністративний суд, про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути на його користь шістдесят два мільярди гривень моральної шкоди, завданої невиконанням працівниками відповідача рішення суду від 12.12.2011 року у справі №2270/14181/11.

На обґрунтування вимог вказав, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу невиконання судового рішення, ухваленого на його користь. Він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення своїх прав змусила його вживати додаткових заходів для їх захисту в суді. Внаслідок неправомірних дій працівників відповідача порушено його конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади Україна, право на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, право правомірного очікування на справедливий суд.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2021 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач, зазначаючи в позові в якості представника відповідача Хмельницький окружний адміністративний суд, а також посилаючись в позовній заяві на заподіяння йому шкоди працівниками відповідача, не конкретизує, які саме працівники заподіяли йому шкоди. Позивач фактично здійснив взаємозаміну відповідальності одного державного органу іншим, оскільки безпідставно послався на невиконання рішення суду працівниками інших органів державної влади, як бездіяльність Хмельницького окружного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що публічний спір між ним та державою Україна розглянуто неповноважним та несправедливим судом, оскільки право представляти відповідача має виключно керівник державного органу, а не підписанти без належних повноважень. Суд не вирішив питання судових витрат та не врахував, що особа, яка заподіяла шкоди вважається винною, допоки не доведе зворотне. Зазначив, що держава Україна є самостійним суб`єктом права та не є фізичною чи юридичною особою, у зв`язку з чим визначати представника відповідача має право відповідач самостійно, відповідний обов`язок не може бути перекладений на позивача. Визначання представником відповідача Хмельницький окружний адміністративний суд здійснено позивачем на власний розсуд, оскільки вказаний орган володіє відповідною компетентністю та знаннями.

В судове засідання учасники справи, будучи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в апеляційній скарзі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі №2270/14181/11, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області від 27.06.2012 було відкрито виконавче провадження ВП №33223826 з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11, виданого 11.06.2012 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду №2270/14181/11 від 19.09.2012 року задоволено заяву Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області №3068 від 23.08.2012 року. Роз`яснено, що рішення в адміністративній справі №2270/14181/12 повинно бути виконано боржником у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до резолютивної частини постанови і виконавчого листа №2270/14181/11 шляхом вклеювання фотографії ОСОБА_1 у його паспорт громадянина України, який після цього йому повинен бути повернутий.

Керуючись ст.ст. 23, 1174 ЦК України позивач звернувся в суд з позовом до держави Україна в особі Хмельницького окружного адміністративного суду про відшкодування моральної шкоди, завданої державою Україна, а саме її працівниками тривалим невиконанням судового рішення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стаття 1174 ЦК України, на яку у позовній заяві послався позивач, є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Велика Палата Верховного у постанові від 12.03.2019 року у справі №920/715/17 вказала, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач (постанова Верховного Суду від 25.10.2021 року у справі №686/27099/20).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не вказано, якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади позивачу завдано моральної шкоди.

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку про те, що доказів завдання моральної шкоди та обставин її завдання працівниками визначеного позивачем представника відповідача - Хмельницького окружного адміністративного суду, позивачем також не доведено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права та незгоди апелянта з ухваленим у справі судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко