КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 357/9184/18 Суддя доповідач Яворський М.А.
Номер провадження № 88-ц/824/13/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», подану представником Миколюком Миколою Дмитровичем, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода», подану представником Тетерею Світланою Ігорівною задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» задоволено частково.

Визнано недійсним Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010.

Скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлії Юрівни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40137224 від 15 березня 2018 року 18:04:26 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010, яке виникло на підставі Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладеного ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність Агрокомплекс «Узин».

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» понесені у справі судові витрати по 27 386,56 грн. з кожного.

В подальшому, 13 жовтня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ТОВ Агрокомплекс «Узин» - Миколюка М.Д. про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу ТОВ «Олійникова Слобода» залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року у справі №357/9184/18 залишити без змін, стягнути з ТОВ «Олійникова Слобода» на користь ТОВ Агрокомплекс «Узин» понесені витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 37286 грн.

Вимоги заяви мотивує тим, що як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в основу підстав для відмови в задоволенні позову поклав обставини скасування наказом Мінюсту України № 727/5 від 15 березня 2018 року права оренди за позивачем, і виходячи з умов договору, на який посилався позивач, зробив висновок, що зі скасуванням речового права позивач вважається таким, що не набув права користування земельною ділянкою. Апеляційний суд у своїй постанові, погодившись з висновками суду першої інстанції, виходив із того, що наказ Мінюсту України № 727/5 від 15 березня 2018 року постановою від 25 серпня 2021 року у справі № 357/9440/20, яка набрала законної сили, було скасовано, і обставини, з яких виходив суд першої інстанції про відсутність у позивача права оренди, перестали існувати під час апеляційного перегляду.

Проте 20 вересня 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі № 357/9440/20 та зупинена дія постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року до закінчення касаційного провадження. Таким чином, постанова Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 357/9440/20, на яку посилався суд апеляційної інстанції щодо скасування наказу, станом на 22 вересня 2021 року чинності не набула. Отже, апеляційний суд не врахував обставину, яка існувала на час апеляційного розгляду справи та постановлення рішення і яка має істотне значення для розгляду справи, але не була відома стороні, оскільки в загальному доступі в Єдиному реєстрі судових рішень ухвала з`явилася 24 вересня 2021 року.

При розгляді вказаної заяви, представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Марценюк Л.А., підтримала подану ТОВ «Агрокомплекс «Узин» заяву просила її задовольнити, оскільки на момент розгляду апеляційним судом вказаної справи уже існувала ухвала Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №357/9440/20 про відкриття касаційного провадження у справі та зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року до закінчення касаційного провадження, тому врахування судом апеляційної інстанції обставин встановлених у вище вказаній постанові є помилковим.

Інші учасники справи були повідомлені про дату? час та місце розгляду справи належним чином, вказана дата розгляду справи була з ними узгоджена, однак до суду апеляційної інстанції не з`явилися і причини їх не явки судом визнані не поважними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , адвокат Марценюк Л.А, дослідивши заяву подану ТОВ Агрокомплекс «Узин» та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, у серпні 2018 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Ю.Ю. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23 квітня 2020 року, просило суд: визнати недійсним Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40137224 від 15 березня 2018 року 18:04:26 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010, яке виникло на підставі Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин» та комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» судові витрати.

Свої вимоги, позивач мотивував тим, що відповідно до Договору оренди землі № б/н від 14 серпня 2013 року, у нього в оренді перебувала, належна ОСОБА_1 , земельна ділянка площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010, яка знаходиться у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Строк оренди - 10 років.

Державна реєстрація права оренди за ТОВ «Олійникова Слобода» проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В., згідно рішення від 10 липня 2014 року за індексним номером 14366343.

Вказував, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що орендована ним у ОСОБА_1 земельна ділянка передана в оренду іншій особі - ТОВ Агрокомплекс «Узин», про що укладений Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, право оренди за яким зареєстроване відповідно до рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40137224 від 15 березня 2018 року 18:04:26.

Позивач вважав, що такі дії відповідача ОСОБА_1 суперечать ч. 1 ст. 792 ЦК України, п. «б» ч. 1 ст. 95 ЗК України, ст. 13, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року та умовам Договору оренди землі № б/н від 14 серпня 2013 року, у зв`язку із чим, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року має бути визнаним недійсним.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року в позові ТОВ «Олійникова Слобода» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Олійникова Слобода» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» задоволено частково. Визнано недійсним Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010. Скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40137224 від 15 березня 2018 року 18:04:26 та припинено право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010, яке виникло на підставі Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладеного ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність Агрокомплекс «Узин». В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» відмовлено. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати у справі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи апеляційну скаргу ТОВ «Олійникова Слобода», Київський апеляційний суд в постанові від 22 вересня 2021 року виходив із того, що підставою для відмови ТОВ «Олійникова Слобода» в позові судом першої інстанції стало те, що оскільки державна реєстрація права оренди земельної ділянки площею 2,4 га з кадастровим номером :01:004:0010 за позивачем була скасована, це свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди, як на момент реєстрації зазначеного договору, так і на момент пред`явлення позову.

Разом із тим, при апеляційному розгляді справи було встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в справі №357/9440/20, скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року та прийнято нову постанову, якою позов ТОВ «Олійникова Слобода» про визнання незаконним і скасування наказу задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року.

Таким чином, оскільки ТОВ «Олійникова Слобода» відмовлено в позові саме з підстав скасування державної реєстрації його права оренди спірної земельної ділянки, невиконання судом першої інстанції свого процесуального обов`язку, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, щодо зупинення провадження в справі до розгляду іншої справи № 357/9440/20 призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України.

Подаючи заяву про перегляд постанови за нововиявленими обставинами ТОВ Агрокомплекс «Узин» зазначило про неправомірність врахуванням апеляційним судом обставин викладених у постанові Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в справі № 357/9440/20, якою скасовано наказ Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року, оскільки ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2021 року відкрито касаційного провадження у справі № 357/9440/20, та задоволено клопотання про зупинення дії судового рішення та зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року до закінчення касаційного провадження. Разом з тим вказані обставини учасниками справи яка на даний час переглядається не були відомі, оскільки сам текст вище вказаної постанови їм до 22 вересня 2021 року не надходив, а в Єдиному реєстрі судових рішень він був опублікований лише 24 вересня 2021 року, що позбавило учасників справи на нього посилатися. Тому ТОВ просило визнати вказані обставини як нововиявлені та задовольнити подану ними заяву.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частина третя статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

При вирішенні заяви ТОВ Агрокомплекс «Узин» про перегляд постанови за нововиявленими обставинами апеляційний суд враховує, що постанова Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 357/9440/20, якою скасовано наказ Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року, на день розгляду заяви не скасована касаційною інстанцією, а сама по собі наявність касаційного провадження на постанову апеляційного суду та зупинення дії постанови у справі № 357/9440/20 не є нововиявленою обставиною та підставою для скасування постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року в даній справі.

Доводи ТОВ Агрокомплекс «Узин» у заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, що постанова Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 357/9440/20 станом на 22 вересня 2021 року чинності не набула, є помилковими та не ґрунтуються на вимогах ст. 384 ЦПК України, відповідно до якої постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Зупинення дії постанови апеляційного суду не впливає на набрання нею чинності і не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Отже, заявником не доведено передбачених ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що заява ТОВ Агрокомплекс «Узин» про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 423-429 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», подану представником Миколюком Миколою Дмитровичем, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 03 лютого 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

Фінагеєв В.О.