Провадження № 22ц-824/969/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про скасування рішення про внесення запису про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Мороза Д.О. від 25 червня 2019 року № 47507023, щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «РІО ФІН».

В обґрунтування позову зазначав, що він придбав вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2017 року, та на момент реєстрації права власності за ним не було відомо про наявність будь-якої іпотеки, та в момент проведення реєстраційної дії, такі обтяження щодо цієї квартири були відсутні, а запис щодо іпотеки з`явився у реєстрі тільки 21 грудня 2017 року.

Також вказував, що 02 липня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що власником його квартири вказано ТОВ «РІО ФІН», підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 3622, виданий 28 листопада 2008 року; договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер:874, виданий 20 лютого 2019 року; Договір факторингу, серія та номер б/н,виданий 20 лютого 2019 року.

Вважає, що при наявності обтяжень нерухомого майна у вигляді арештів, згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, державний реєстратор Мороз Д.О. не мав права вчиняти жодних реєстраційних дій із цим майном, а тому оскаржуване рішення державного реєстратора підлягає скасуванню.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування усіх обставин справи.

Обґрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що запис про іпотеку був вчинений державним реєстратором після набуття ним права власності на квартиру, і в реєстрі на час прийняття рішення про державну реєстрацію були наявні інші обтяження, зокрема і на підставі судових рішень, тому державний реєстратор не мав права вчиняти будь-які реєстраційні дії, через що вважає рішення держаного реєстратора підлягає скасуванню.

Від представника ТОВ «РІО ФІН» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує зокрема на те, що ТОВ «РІО ФІН» є добросовісним іпотекодержателем за договором іпотеки №3622 від 29 вересня 2004 року, а право вимоги за кредитними та іпотечними договорами, перейшло від ПАТ «АБ «Укргазбанк» до ТОВ «ФК Кредит Гарант» та в подальшому до позивача на підставі підроблених документів, що встановлено в ході розгляду справи господарським судом, натомість кредитний договір №25/04 та іпотечний договір №3622 є дійсними.

Звертає увагу також на те, що позивачем не заявлялись вимоги про визнання недійсними договору іпотеки, тому слід врахувати пункт 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скасування рішення про державну реєстрацію не є підставою для державної реєстрації прав, тому не призведе до поновлення прав позивача, а відтак позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув право власності внаслідок здійснення відчуження нерухомого майна по ланцюгу від інших юридичних осіб після звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Джерело фінансів», яке, в свою чергу, незаконно отримало право вимоги на предмет іпотеки від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит гарант», яка отримала права вимоги від ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги від 20 серпня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О.О. за реєстровим № 1721, який визнаний недійсним в судовому порядку.

Також, місцевий суд вважав, що ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за Іпотечним договором № 3622 у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2004 року ПАТ «АКБ «Київ» як кредитором та ВАТ «АК «Укртранс» як позичальник, яке в подальшому змінило організаційно-правову форму на ПрАТ, укладено договір № 25/04 про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії, за яким позичальник отримав кредит у вигляді відкличної кредитної лінії для фінансування будівництва автотранспортного підприємства на певних умовах.

З метою забезпечення належного виконання позичальником (іпотекодавцем) вимог кредитора (іпотекодержателя) між сторонами було укладено іпотечний договір від 28 листопада 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В., та зареєстровано у реєстрі за № 3622.

Згідно пункту 1.3 іпотечного договору, з урахуванням всіх змін, зокрема, що внесені договором про внесення змін від 02 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В., та зареєстровано в реєстрі за № 688, предметом іпотеки є майнові права на ряд квартир, серед яких і квартира АДРЕСА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 61 «Про деякі питання участі держави у виведенні з ринку ПАТ «АКБ «Київ» установлено, що держава в особі ПАТ АБ «Укргазбанк» бере участь у виведенні ПАТ «АКБ «Київ» з ринку шляхом придбання його активів та зобов`язань у разі віднесення Національним банком ПАТ «АКБ «Київ» до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2015 року № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2015 року № 39, яким з 25 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 61 «Деякі питання участі держави у виведенні з ринку ПАТ «АКБ Київ»», 19 червня 2015 року було здійснено передачу активів та зобов`язань ПАТ «АКБ «Київ» на користь AT «Укргазбанк», а саме активів за ціною 740, 1 млн.грн. та зобов`язання балансовою вартістю 1 млрд. 379,4 млн. грн. Також зазначено, що відтепер усі вкладники та кредитори неплатоспроможного банку ПАТ «АКБ «Київ» (юридичні та фізичні особи) стають клієнтами стабільно працюючого АБ «Укргазбанк» (понад 94% якого належать державі) і отримають повний доступ до власних коштів.

У зв`язку із наведеним 19 червня 2015 року між ПАТ АКБ «Київ» (неплатоспроможний банк) та ПАТ АБ «Укргазбанк» (приймаючий банк) укладено договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку.

Крім цього, між ПАТ «АКБ «Київ» (Неплатоспроможний банк) та ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» (Приймаючий банк) укладений договір від 19 червня 2015 року відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. за реєстровим № 3060, відповідно до якого неплатоспроможний банк відступає, а приймаючий банк набуває право вимоги за договорами іпотеки та застави, зокрема за іпотечним договором № 3622, який забезпечує належне виконання Кредитного договору від 29 вересня 2004 року № 25/04 (додаток 4 «Реєстр договорів іпотеки юридичних осіб»).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 квітня 2020 року №207969183, ТОВ «Фінансова компанія Кредит гарант» отримало право вимоги за іпотечним договором № 3622 на підставі договору про відступлення прав вимоги від 20 серпня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О. О. за реєстровим № 1721.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Гарант» відступило право вимоги на підставі договору від 27 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н. В. за реєстровим №1943, ТОВ «Фінансова компанія «Джерело фінансів».

15 червня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Джерело фінансів» звернула стягнення на предмет іпотеки шляхом відчуження предмету іпотеки ТОВ «Фактор інвест плюс» на підставі акту приймання-передачі від 15 червня 2016 року №6/1506-2016; в свою чергу ТОВ «Фактор інвест плюс» 29 червня 2016 року відчужує предмет іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Інвест гарант актив» на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В. Ю. за реєстровим №116.

Одночасно, 15 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В. Ю. припинено запис про обтяження № 637695 від 28 листопада 2008 року на підставі листа від 14 червня 2016 року №7/14062016 (індексний номер рішення 30072379).

24 листопада 2016 року змінилась назва юридичної особи ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Гарант Актив» на ТОВ «Гаргона».

08 квітня 2017 року ТОВ «Гаргона» відчужила предмет іпотеки ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2017 року, посвідчений приватним Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. за реєстровим номером № 1903.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 21 грудня 2017 року № 108511310, державний реєстратором Олефіренко К. М. 21 грудня 2017 року на підставі іпотечного договору № 3622, договорів про внесення змін до нього, та рішення Господарського суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у справі № 910/28036/15, до державного реєстру були внесені відповідні відомості про іпотеку, а саме внесені дані щодо іпотеко держателя: ПАТ АБ «Укргазбанк»; іпотекодавцем є ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21 грудня 2017 року № 108511987 державний реєстратором Олефіренко К. М. 21 грудня 2017 року на підставі іпотечного договору № 3622, договорів про внесення змін до нього, та рішення Господарського суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у справі № 910/28036/15, до державного реєстру були внесені відповідні відомості про обтяження, а саме внесені дані щодо обтяжувача: ПАТ АБ «Укргазбанк»; особа, майно якої обтяжуються: ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Рішенням Господарського суду від 23 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 13 грудня 2016 року, у справі № 910/28036/15, позов ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» задоволено частково; визнано недійсними договір про надання фінансових послуг факторингу від 20 серпня 2015 року № 1720 та договір про відступлення права вимоги від 20 серпня 2015 року, укладені між ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Гарант», посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О. О.

Ухвалою від 14 листопада 2017 року у справі № 910/28036/15 роз`яснено рішення Господарського суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, а саме про те, що на підставі вказаного рішення від 23 грудня 2015 року ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» як заставодержатель (іпотекодержатель) за договорами застави транспортних засобів від 28 лютого 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 561; застави транспортних засобів від 13 серпня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 3174; застави майна від 19 червня 2007 року № 5-06/54; застави майна від 30 листопада 2007 року № 5-02/60-07; застави від 27 вересня 2005 року, зареєстрований реєстрі за № 4349; застави від 27 листопада 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 7103; застави від 23 лютого 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 1478; іпотеки від 30 червня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2559; іпотеки від 22 липня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 2906; іпотеки від 28 листопада 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 3622; іпотеки від 27 лютого 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 1400; іпотеки від 27 червня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 1980; іпотеки від 28 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 2675; іпотеки від 30 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 1564, вправі звертатися до державного реєстратора із заявами про внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, змін до них та їх скасування, пов`язаних з відображенням дійсних відомостей про права на нерухоме та рухоме майно та їх обтяжень, про об`єкти та суб`єктів цих прав, в тому числі про нього як обтяжувача.

01 липня 2019 року Північним апеляційним господарським судом було скасовано ухвалу про роз`яснення від 14 листопада 2017 року у справі № 910/1050/14, на підставі якої нотаріус Олефіренко К.М. внесла первісний запис про обтяження квартири АДРЕСА_1 , іпотекою.

20 лютого 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК «Реверс Інвест» укладений договір факторингу (відступлення права грошової вимоги) від 20 лютого 2019 року, за яким відступається право грошової вимоги (кредитна заборгованість що розрахована на дату укладання цього договору згідно умов кредитних договір без ПДВ), яка виникла на підставі договорів, укладених між ПАТ «АКБ «Київ» (АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ «АКБ «Київ» та АБ «Укргазбанк» 19 червня 2015 року) та ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», правонаступником якого є ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», зокрема за договором № 25/04 від 29 вересня 2004 року з урахуванням змін та доповнень, до кредитного договору, в сумі 198 133, 92 Євро по процентам та пені 7 223 165, 03 грн.

Також, 20 лютого 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д. О. та зареєстрований в реєстрі за № 874.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 21 лютого 2019 року № 157075548 на підставі іпотечного договору № 3622, договорів про внесення змін до нього, та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 20 лютого 2019 року, зареєстрований у реєстрі за № 874, до державного реєстру були внесені відповідні відомості про іпотеку, а саме замінено іпотекодержателя на ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест»; іпотекодавцем залишилось ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21 лютого 2019 року №157080021 на підставі іпотечного договору № 3622, договорів про внесення змін до нього, та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 20 лютого 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 874, до державного реєстру були внесені відповідні відомості про обтяження, а саме замінено обтяжувача на ТОВ «Фінансова компанія «Реверс інвест»; особа, майно якої обтяжуються: ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

30 квітня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» та ТОВ «РІО ФІН» укладений договір факторингу (відступлення права грошової вимоги) від 30 квітня 2019 року №30/04, за яким відступається право вимоги (кредитна заборгованість, що розрахована на дату укладання договору факторингу згідно умов кредитних договорів без ПДВ), яка виникла на підставі договорів, укладених між ПАТ «АКБ Київ» (АБ «Укргазбанк» є первісним кредитором в силу договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, укладеного між ПАТ АКБ «Київ» та АБ «Укргазбанк» 19 червня 2015 року) та ВАТ АК «Укртранс», правонаступником якого є ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», зокрема, за договором № 25/04 про відкриття відкличної кредитної лінії від 29 вересня 2004 року з урахуванням змін та доповнень, до кредитного договору, в сумі 198 133, 92 Євро по процентам та 7 223 165,03 грн по пені.

Також, 30 квітня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Реверс Інвест» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Фінансова компанія «РІО ФІН» (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. та зареєстрований в реєстрі за № 2097.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 30 квітня 2019 року № 165213896 на підставі іпотечного договору № 3622, договорів про внесення змін до нього, та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, до державного реєстру були внесені відповідні відомості про іпотеку, а саме замінено іпотекодержателя на ТОВ «РІО ФІН»; іпотекодавцем залишилось ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 30 квітня 2019 року №165213875 на підставі іпотечного договору № 3622, договорів про внесення змін до нього, та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, до державного реєстру були внесені відповідні відомості про обтяження, а саме замінено обтяжувача на ТОВ «РІО ФІН»; особа, майно якої обтяжуються: ПАТ «Автомобільна Компанія «Укртранс».

25 червня 2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Морозом Д.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47507023 від 25 червня 2019 року про зміну права власності на квартиру АДРЕСА_1 - власником зареєстровано відповідача у справі - ТОВ «РІО ФІН».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частини друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»).

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

За приписами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру внаслідок здійснення відчуження нерухомого майна по ланцюгу від інших юридичних осіб, які отримали права вимоги від ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги від 20 серпня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О.О. за реєстровим № 1721, який в судовому порядку визнаний недійсним.

Проте, при цьому, місцевим судом не було враховано, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, що був укладений 08 квітня 2017 року між позивачем та ТОВ «Гаргона», та посвідчений приватним Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. за реєстровим номером № 1903.

Договір купівлі-продажу є чинним і недійсним не визнавався.

За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, ОСОБА_1 , будучи власником нерухомого майна, має право захищати своє право у разі його порушення.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами, що закріплено положеннями статті 190 Цивільного кодексу України.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду щодо майнового права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, викладеним у постанові від 04 червня 2018 року у справі № 2-3255/2008, майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Таким чином, майнове право - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Зазначені правові висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем договір іпотеки, предметом якого були майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ні з ПАТ «Укргазбанк», ні з ТОВ «ФК «Реверс Інвест» ні з ТОВ «ФК «РІО ФІН» не укладався, а відтак висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_1 набув статусу іпотекодавця, має всі його права і несе його обов`язки за Іпотечним договором № 3622 у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на квартиру суперечить обставинам справи та не є законним та обґрунтованим.

Так, з пункту 1.3 іпотечного договору, з урахуванням всіх змін, зокрема, що внесені договором про внесення змін від 02 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О. В., та зареєстровано в реєстрі за № 688, вбачається, що предметом іпотеки є майнові права на ряд квартир, серед яких АДРЕСА_1 , тобто ПАТ «Укргазбанк» мав лише майнові права у відносинах з забудовником ВАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» і ніколи не мав права вимоги за іпотекою нерухомого майна.

Крім того, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав на квартиру НОМЕР_1 за ОСОБА_1 за № 34690993 від 08 квітня 2017 року приймалося на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1903 виданий 08 квітня 2017 року, відомості про наявність іпотеки відсутні, а запис щодо іпотеки з`явився лише 21 грудня 2017 року.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що на момент набуття позивачем права власності на квартиру, спірна квартира під обтяженнями не перебувала. Позивач не виступав іпотекодавцем квартири АДРЕСА_1 ні перед ПАТ «Укргазбанк», ні перед наступними факторинговими компаніями, зокрема ТОВ «РІО ФІН», будь-хто із них вимог про витребування від позивача спірної квартири не заявляв.

Разом з тим, державна реєстрація права власності за ТОВ «РІО ФІН» здійснена державним реєстратором тоді, коли на об`єкт нерухомості був накладений арешт.

Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на квартиру АДРЕСА_1 21 вересня 2017 року зареєстроване обтяження у виді арешту нерухомого майна, на підставі ухвали по справі №1-кс/752/6339/17 від 18 серпня 2017 року; 25 вересня 2017 року зареєстроване обтяження у виді арешту на підставі ухвали по справі №1-кс/671/20192/17 від 15 вересня 2017 року; 21 грудня 2017 року зареєстроване обтяження у виді заборони на нерухоме майно, на підставі іпотечного договору серії номер 3622 виданий 28 листопада 2008 року; 04 квітня 2019 року зареєстроване обтяження у виді арешту на підставі ухвали по справі №757/15267/19-к від 25 березня 2019 року.

Відповідно до пункту 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 757/59754/19-ц.

Отже, за таких обставин суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки вчинені державним реєстратором реєстраційні дії суперечать Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Д.О. від 25 червня 2019 року № 47507023 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 0 за ТОВ «РІО ФІН».

Крім цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому у підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 статті 37 цього Закону» проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Такий правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також, при розгляді справи місцевим судом були допущені такі порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи по суті, а відтак відповідно до ст. 376 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича від 25 червня 2019 року № 47507023 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 0 за Товариством з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (код ЄДРПОУ - 42567894).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: