Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5640/21
Номер провадження2/711/677/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 січня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Казидуб О. Г.

при секретарі Зайцевій О. І.

представника позивача адвоката Островської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,- -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.09.2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини на 1/8 частину всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в кінці січня 2020 року йому стало відомо від державного виконавця, що відносно нього 10.01.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №51769794 про стягнення з нього на користь колишньої дружини ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі ј частини всіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На розгляді вказано справи він не був присутній.

В той же час, рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 23.01.2020 року з нього було стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 12.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття

Як вказує позивач, на даний час змінився його майновий стан, а саме з 10.01.2020 року він сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення яких йому не було відомо та через необізнаність про наявність рішення суду виникла значна заборгованість, яку він змушений був виплачувати шляхом оформлення мікрокредитів. Також, він сплачує аліменти на доньку ОСОБА_6 , щоб уникнути заборгованості. Він не може офіційно працевлаштуватись, оскільки з останнього місця роботи був звільнений за станом здоров`я, має хронічні захворювання, перебивається тимчасовими заробітками, а в зв`язку з обмеженням на підставі карантину, коштів на власне утримання в нього не залишається, а тому він вимушений проживати разом з матір`ю, яка є пенсіонеркою та фактично його утримує. В центрі зайнятості на обліку він не перебуває, не зареєстрований як фізично особа-підприємець, доходів ніяких немає. Його мати допомагає йому сплачувати аліменти на утримання доньок. Сплата аліментів на двох доньок у вказаному розмірі рішеннями судів ставить його у скрутне матеріальне становище та спонукає до оформлення кредитів на сплату аліментів.

У зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, на користь якої він сплачує за рішенням суду аліменти, то в нього змінився сімейний стан, а тому аліменти присуджені судом на утримання ОСОБА_7 мають бути зменшені до 1/8 частини його доходу, що відповідатиме вимогам ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України.

Вказував, що про винесення рішення Придніпровським судом м. Черкаси про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , йому було невідомо, крім того на той час він мав лише одну дитину. Аліменти на утримання ОСОБА_7 ним сплачувались добровільно. Також до 2017 року він був офіційно працевлаштований та мав стабільну заробітну плату.

За таких обставин просив зменшити розмір аліментів.

Ухвалою суду від 21.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Островська Г.В. підтримала позовні вимоги та просила зменшити розмір аліментів стягнутих рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси на утримання ОСОБА_7 з ј частики доходу на 1/8 частку доходу позивача. Додатково пояснила, що з моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у позивача змінився його майновий стан, оскільки він з 2017 року ніде не працює та в березні 2017 року в нього народилась дочка в іншому шлюбі, на утримання якої з позивача також в судовому порядку стягнуто аліменти з 23.01.2020 року. А тому, враховуючи його майновий стан та зміну сімейного стану, розмір аліментів на утримання ОСОБА_7 підлягає зменшенню. Крім того вказала, що судом вже задоволено вимоги ОСОБА_1 та зменшено розмір аліментів на утримання іншої дочки - ОСОБА_6 .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не заявилась, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не відомі. У визначений судом строк відзив на позов не подала.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2013 (справа №2314/9525/12) із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення Придніпровським районним судом м.Черкаси 15.02.2013 року було видано виконавчий лист за яким відкрито виконавче провадження №51769794.

Також, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 23.01.2020 року в справі №738/2144/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини доходу всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача у відповідності до статті 81 Цивільно-процесуального кодексу України.

Позивач в обґрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів посилається на факт погіршення стану його здоров`я, відсутність місця роботи, неможливість працевлаштуватись через хронічне захворювання та народження другої дитини, на утримання якої з нього також стягнуто аліменти, що в свою чергу призводить до зменшення його доходів.

На підтвердження зазначеного, позивачем надано копію довідки Шосткинської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості №1922 від 12.08.2021 року, із якої вбачається, що станом на 12.08.2021 року ОСОБА_1 на обліку як такий, що шукає роботу не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не здійснює підприємницьку діяльність.

Позивачем надано Довідку №1271 від 29.08.2017 року видану Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено діагноз - вегето-судинна дистонія по змішаному типу з частими кризами, симпато-адреналової направельності, симптоматична артеріальна гіпертензія, початкові прояви ДЕП з помірно-вираженою неврологічною симптоматикою, хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії. Захворювання пов`язане з проходженням служби. Також в довідці вказано, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби.

В той же час у вказаній довідці, на яку посилається позивач як на неможливість працевлаштуватись, відсутні відомості що виключають можливість його працевлаштування та необхідність дотримання певних умов праці, а підтверджує лише обмежену військову придатність позивача.

Інших доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я, що зумовлює несення витрат на лікування, заборону чи обмеження до працевлаштування, позивачем не надано.

Крім того позивачем не надано жодного доказу про його майновий стан, оскільки довідка з центру зайнятості підтверджує лише той факт, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку як безробітний та не отримує допомогу по безробіттю. Проте вказаний факт не підтверджує відсутність у позивача інших доходів (заробітної плати, пенсії, соціальної допомоги тощо).

За нормами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Також, згідно роз`яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За нормами п. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника при стягненні аліментів не може перевищувати 70 відсотків.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зменшення розміру аліментів, які сплачуються ним на виконання судового рішення від 15.02.2013 по справі № 2314/9525/12 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем не доведено, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідача у раніше визначеному судом розмірі.

Враховуючи те, що позивач жодних доказів, що підтверджують обставини погіршення його матеріального стану, або стану його здоров`я не надав, суд вважає їх не доведеними.

Окремо слід зазначити, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дочки ОСОБА_6 та сплата на її утримання аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові від 06.06.2020 року у справі № 760/9783/18 Верховного Суду.

Крім того, розмір аліментів, визначений рішенням суду від 15.02.2013 року в справі №2314/9525/12 на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі ј частини доходів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні неповнолітню дитину, та відсутність у останнього заробітку, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

З огляду на зазначені вище обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони не доведені жодними належними, допустимими та переконливими доказами.

При цьому, слід зазначити, що при наявності нових чи інших обставин, передбачених ст. 192 СК України, позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин судом не встановлено правових підстав для зменшення розміру аліментів визначеного рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільно-процесуального кодексу України , статтями 7, 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - в і д м о в и т и .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.01.2022 року (з урахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб