Провадження №2-о/265/33/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/10551/21 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зацікавлена особа: Маріупольська міська рада,

за участі представника заявника - Лозінської О. О. , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника, ОСОБА_3 , яка була зареєстрована на день смерті в АДРЕСА_1 , з якою заявник постійно мешкав за такою адресою. На день смерті матері заявника залишилось спадкове майно у вигляді вказаного житлового приміщення, право на вселення до якого отримала мати заявника разом зі своїм чоловіком та сином, заявником, ще у 1991 році. Додавав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника, а ІНФОРМАЦІЯ_1 - мати заявника. Після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк заявник не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, бо вважав, що спадщину прийняв фактично, оскільки проживав постійно разом зі своєю матір`ю по АДРЕСА_1 . Однак, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , заявнику було відмовлено, оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув, а ОСОБА_1 виявилось, що на час смерті матері не був зареєстрований разом із ОСОБА_3 за однією адресою, тому наразі йому необхідно встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначав, що відомості про зняття його з реєстрації зі спірної адреси йому стали відомі вже після смерті матері, коли він звернувся до Департаменту адміністративних послуг. Після смерті матері витрати на її поховання ніс також заявник. На підставі викладеного просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю, ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 .

Заявник, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився.

Представник заявника, адвокат Лозінська О. О., у судовому засіданні, підтримуючи заявлені вимоги повністю, вказувала, що заявник дійсно з моменту вселення до кв. АДРЕСА_2 до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері, ОСОБА_3 , мешкав постійно разом зі спадкодавцем. Просила суд задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Представник Маріупольської міської ради, Кучерява С. В. , не з`явилась до судового засідання, надавши заяву з проханням ухвалити рішення на підставі закону у відсутність представника зацікавленої особи.

Суд, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Іллічівським відділом РАЦС м. Жданова, актовий запис № 1814 від 3 грудня 1975 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а. с. 21).

На підставі ордеру № 000131 ОСОБА_3 за рішенням виконкому Маріупольської міської ради № 84/3 від 6 березня 1991 року отримала право на вселення до кв. АДРЕСА_2 разом із чоловіком, ОСОБА_5 , та сином ОСОБА_1 (а. с. 11).

За довідкою від 9 серпня 2011 року ТОВ «Житло-Гарант» вбачається, що ОСОБА_3 внесла повну суму вартості кооперативної кв. АДРЕСА_2 (а. с. 12).

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 972 від 14 липня 2006 року, вбачається, що ОСОБА_5 у віці 56 років помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

На підставі свідоцтва про смерть, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 242 від 8 лютого 2016 року, вбачається, що ОСОБА_3 у віці 66 років померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10).

За інформацією 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя вбачається, що відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкові справи не відкривались, що підтверджується інформаційною довідкою від 23 грудня 2021 року зі спадкового реєстру (а. с. 31-32).

Реєстрація ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 з 3 липня 1991 року по момент її смерті підтверджується копією паспорту спадкодавця (серія НОМЕР_1 ) та інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 28 грудня 2021 року (а. с. 17, 33).

Відсутність інших осіб зареєстрованих із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 28 грудня 2021 року (а. с. 34).

У свою чергу факт реєстрації ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з 31 жовтня 1995 року по 4 серпня 2010 року підтверджується копією паспорта заявника (серія НОМЕР_2 ) та інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14 вересня 2020 року (а. с. 8, 13).

Натомість, на підставі акту від 6 серпня 2018 року КСН «Східний», складеного за свідченнями сусідів, вбачається, що ОСОБА_1 фактично мешкав по АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , сусідка заявника, та ОСОБА_7 , двоюрідний брат заявника, стверджували, що ОСОБА_1 з моменту вселення до кв. АДРЕСА_2 у 1991 році постійно мешкав там зі своєю матір`ю та батьком. Однак у 2006 році помер батько ОСОБА_1 , а через 10 років померла його мати, ОСОБА_3 , з якою заявник постійно мешкав аж до її смерті, а також продовжив мешкати там ще деякий час.

Несення витрат ОСОБА_1 по похованню матері, ОСОБА_3 , підтверджується долученими до справи квитанціями від 7 лютого 2016 року та 8 лютого 2016 року № 93, 145, 146, 147 (а. с. 14-15).

Утримання заявником після смерті матері, ОСОБА_3 , кв. АДРЕСА_2 підтверджується договором ОСОБА_1 від 1 травня 2016 року із ОСББ «Мій будинок 53», актом ліквідації наслідків залиття від 4 липня 2017 року, а також заявою ОСОБА_1 від 14 лютого 2020 року.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи сином спадкодавця, ОСОБА_3 , яки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав постійно разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , на момент відкриття спадщини, що було доведено сукупністю досліджених письмових доказів та показами свідків, внаслідок чого заявник набув спадкові права за законом на спадок після смерті ОСОБА_3 .

Таким чином судом було встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно мешкав разом із нею на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Виходячи з переліченого вмотивування, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом встановлення факту його постійного проживання разом із ОСОБА_3 на момент смерті спадкодавця 6 лютого 2016 року.

Керуючись ст. 293-294, 315-316, 318-319 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зацікавлена особа: Маріупольська міська рада, - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 2 лютого 2022 року.

Суддя