Справа № 656/327/19
Номер провадження 2/656/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Іванівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судового засідання Костенко Н.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області Нагорної І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, про зміну способу участі діда у вихованні онука,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області, про зміну способу участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 01 червня 2018 року визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні онука ОСОБА_3 шляхом встановлення часу для побачень з дитиною. Рішення набрало законної сили 10 липня 2018 року та знаходиться на виконанні у Іванівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Херсонській області. Проте, зустрічі онука з дідусем доводиться проводити в присутності психолога, оскільки дитина не бажає спілкуватися з дідусем, у зв`язку з тим, що боїться останнього, внаслідок негативної поведінки дідуся відносно нього та неї, його матері, а йти проти волі дитини вона не бажає. Навіть, коли вона доставляла сина до місця проживання дідуся в смт.Іванівка, дитина також відмовлялася спілкуватися з дідусем. Внаслідок неможливості виконання рішення суду Іванівським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області неодноразово приймалися постанови про накладення на неї штрафу за таке невиконання. Вважає, що доставляти сина в примусовому порядку, без волі останнього, суперечить інтересам дитини та шкодить його здоров`ю.

Просить суд змінити спосіб участі дідуся, ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_3 , який встановлений рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 01.06.2018 року, а саме: встановити час для побачень з дитиною у другу та четверту суботу місяця, першу та третю неділю місяця з 11:00 год до 17:00 год за місцем проживання дідуся ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_1 , за бажанням дитини; у державні святкові дні з 10:00 год до 16:00 год за бажанням дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 ; 10 днів кожного літнього місяця (червня, липня, серпня) для відпочинку за місцем проживання дідуся ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_1 , за бажанням дитини. Зобов`язати ОСОБА_2 забирати дитину з місця її проживання у визначені дні та години за бажанням дитини, з обов`язковим поверненням ОСОБА_2 дитини до місця проживання останньої.

Рух справи.

23 травня 2019 року ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання (а.с.44 том 1).

09 серпня 2019 року ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області, якому надати до суду письмовий висновок про доцільність зміни способу участі діда ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 (а.с.83 том 1).

09 серпня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.84 том 1).

08 листопада 2019 року ухвалою суду призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експерту-психологу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (а.с.159-160 том 1).

03 лютого 2020 року до суду надійшов висновок експерта №601 від 26.12.2019 року.

07 серпня 2020 року ухвалою суду призначено додаткову судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експерту-психологу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (а.с.245-246 том 1).

09 лютого 2021 року ухвалою суду змінено експертну установу та доручено проведення додаткової судово-психологічної експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.10-11 том 2).

01 червня 2021 року ухвалою суду змінено експертну установу та доручено проведення додаткової судово-психологічної експертизи експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.22-23 том 2).

13 грудня 2021 року до суду повернуто ухвалу без виконання експертизи у зв`язку з несплатою позивачем вартості робіт за проведення експертизи.

31 січня 2022 року ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служби у справах дітей та органу опіки та піклування Іванівської районної державної адміністрації в Херсонській області - службу у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області та орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (а.с.63 том 2).

Аргументи учасників справи.

18.06.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обгрунтовує тим, що даний позов спрямований на відмову позивача від виконання рішення суду від 01.06.2018 року, від виконання якого остання всіляко ухиляється. Позовні вимоги щодо встановлення порядку спілкування з онуком, виключно за бажанням дитини призведе до ухвалення рішення, яке не можливо буде виконати, оскільки дитина знаходиться у залежному положенні від матері, яка вважає, що він нібито до неї вороже налаштований, і з цієї причини буде налаштовувати дитину відмовитися від побачення з ним (а.с.51-54 том 1).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у позові, додавши, що після набрання рішенням суду від 01.06.2018 р. законної сили та відкриття виконавчого провадження він приїздив до позивача в с.Воскресенка щоб забрати онука для побачень. Але жодних побачень з онуком не відбулося, оскільки позивач негативно налаштувала дитину проти нього, внаслідок чого він припинив поїздки. З онуком останній рік не бачився та не спілкувався, щоб не травмувати дитину.

Представник органу опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації в Херсонській області Нагорна І.А. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову, зазначивши, що орган опіки та піклування з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважає за доцільне змінити спосіб участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні онука, шляхом встановлення часу та днів для побачень з дитиною з урахуванням бажання самої дитини.

Представник служби у справах дітей Генічеської РДА Херсонської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, з`ясувавши думку малолітньої дитини, дослідивши висновок органу опіки та піклування та письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 28.11.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який є онуком відповідача ОСОБА_2 (а.с.8-9 том 1).

Батько дитини - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.06.2010 року (а.с.10 том1).

Малолітній ОСОБА_3 , 2010 р.н., проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , навчається в Іванівському ліцеї №1 (а.с.15, 22 том 1).

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 01.06.2018 року у цивільній справі №656/1044/17, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_3 , 2010 року народження, шляхом встановлення часу для побачень з дитиною, а саме: щосуботи кожного тижня з 10:00 год по 16:00 год, за місцем проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 без присутності матері ОСОБА_1 , з обов`язковим поверненням ОСОБА_2 онука до місця проживання останнього; у святкові дні з 10:00 год по 16:00 год у присутності матері ОСОБА_1 ; 10 днів кожного літнього місяця (червня, липня, серпня) для відпочинку за місцем проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_1 та за попередньою домовленістю з матір`ю. Зобов`язано ОСОБА_1 повідомляти письмово ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини (а.с.77-79 том 1). Рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 01.07.2018 року.

Іванівським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Іванівський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області) за заявою стягувача ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №57525100 щодо примусового виконання рішення суду від 01 червня 2018 року.

З листа служби у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації в Херсонській області від 11.09.2018 року №01-35/96, вбачається, що 10.08.2018 року службою було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_5 для з`ясування обставин щодо небажання спілкуватися з рідним дідом ОСОБА_2 . Під час бесіди хлопчик не міг стримуватися, на запитання, які стосувалися дідуся реагував неадекватно, плакав. Його емоційний стан був пригнічений. Дитина розповіла, що конфлікти у мами з дідусем мають тривалий характер, навіть виникали бійки та сварки, під час яких він переймав бік матері. Також бажає, щоб усе закінчилося скоріше та його залишили у спокої. Рекомендовано матері ОСОБА_1 звернутися до спеціаліста у сфері психології (а.с.21 том 1).

З актів державного виконавця від 17.11.2018 року вбачається, що зустрічі дідуся ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_6 відбувалися у присутності представника служби у справах дітей Іванівської РДА Херсонської області та психолога (а.с.26 том 1). За наслідками спостереження за дитиною під час таких зустрічей психологом було складено акти від 17.11.2018 р та від 24.11.2018 (а.с.23, 56 том 1).

Так, з акту психолога від 17.11.2018 вбачається, що під час зустрічі у дитини виявлено пригнічений настрій, підвищений рівень тривожності. Дитина була занепокоїна, її турбували страх, але в ході бесіди між онуком, дідусем та бабусею поступово налагодився контакт. Психологічний стан прийшов до норми.

В акті психолога від 24.11.2018 року зазначено, « … до того моменту коли дитина знаходилась поряд з мамою хлопчик був трішки напружений, а вже через 20 хв коли ОСОБА_7 приїхав до діда з бабою він став спокійним, знаходився, як дома, зацікавився своїми іграшками та добре спілкувався.

З акту державного виконавця від 08.12.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 доставила сина додому до дідуся в смт.Іванівка, проте дитина відмовилася пройти до будинку та спілкуватися з дідусем (а.с.27 том 1).

З матеріалів справи вбачається, що під час виконання рішення суду, Іванівським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області відносно ОСОБА_1 виносились постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, зокрема, постанови від 12.12.2018 р., 27.11.2018р, 02.02.2019 р, 02.11.2019 р (а.с.28, 101-103, 107а том 1, а.с.55-57 том 2).

Як вбачається зі змісту даних постанов причинами невиконання рішення суду є незабезпечення ОСОБА_1 побачення ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 за місцем проживання дідуся в смт.Іванівка (постанова від 02.02.2019 р., від 02.11.2019 р.), а також відмова малолітньої дитини від спілкування з дідусем ОСОБА_2 (постанова від 12.12.2018 р). Вказані постанови були оскаржені позивачем в судовому порядку та скасовані як незаконні.

З матеріалів справи також вбачається, що сторони під час виконання рішення суду від 01.06.2018 р. неодноразово зверталися до районного відділення поліції з заявами. Так, ОСОБА_3 скаржилася щодо застосування ОСОБА_2 фізичної сили до її неповнолітнього сина під час приїзду до с.Воскресенка, щоб забрати дитину додому для зустрічей, та небажання дитини спілкуватися з дідусем, а ОСОБА_2 звертався з заявами про злочин щодо систематичного невиконання позивачем рішення суду від 01.06.2018 року, відомості по яким було внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України (а.с.24-25, 35-37, 62-64, 92-97, 111-113 -118, 130-135 том 1).

Крім того, з рапорту поліцейського Іванівського ВП Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 16.02.2019 року вбачається, що 16.02.2019 на службу 102 зателефонував неповнолітній ОСОБА_8 та повідомив, що відносно нього його дідусь ОСОБА_2 вчиняє фізичне насильство, змушує проти його волі їхати з ним до нього, де згодом за м/м знущається (а.с.73 том 1).

З відібраних 16.02.2019 року поліцейським пояснень у ОСОБА_3 в присутності матері та педагога вбачається, що дитина відмовляється їздити з дідусем на побачення, оскільки останній вів себе агресивно щодо нього (а.с.121 том 1).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , мешканці с.Воскресенка, показали що у грудні 2018 року до ОСОБА_1 приїздив ОСОБА_2 разом з братом, щоб побачитися з онуком ОСОБА_3 проте, під час зустрічі вели себе агресивно, застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_1 . Дитина почала плакати та кричати. Дідусь силоміць прижимав до себе онука. Внаслідок цих подій дитина почала дуже боятися свого дідуся.

Згідно письмової заяви ОСОБА_1 поданої до відділу державної виконавчої служби вбачається, що вона не заперечує щодо участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні онука, проте її малолітній син не бажає та відмовляється від зустрічей з дідусем (а.с.30 том 1).

30.10.2019 та 25.02.2021 ОСОБА_1 направляла на адресу відповідача письмові заяви з проханням самостійно приїздити за місцем проживання онука та здійснювати побачення за місцем встановленому рішенням суду, оскільки вона не має фінансової можливості щотижня винаймати транспортний засіб для доставки дитини до дідуся в інший населений пункт (а.с.153 том 1); згідно поштових повідомлень ОСОБА_2 відмовився від отримання конвертів (а.с 154-155 том 1, а.с.58-59 том 2).

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 16.04.2021 року роз`яснено рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 01.06.2018 року у справі №656/1044/17. Відповідно до роз`яснень - обов`язок щосуботи доставляти дитину - ОСОБА_3 , 2010 р.н., з с.Воскресенка Іванівського району Херсонської області до місця зустрічі - АДРЕСА_1 , для здійснення побачень з 10:00 год по 16:00 год, та повернення дитини до місця проживання останньої в с.Воскресенка Іванівського району, Херсонської області, покладається на дідуся ОСОБА_2 за власний рахунок та у обраний ним самостійно спосіб, а ОСОБА_1 має забезпечити (не чинити перешкод) побачення ОСОБА_2 з дитиною щосуботи з 10.00 до 16.00 год. Ухвала суду набрала законної сили 06.05.2021 року (а.с.67-68 том 2).

З висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого розпорядженням голови Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області від 28 серпня 2019 року №188 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним змінити спосіб участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні онука шляхом встановлення часу для побачень з дитиною у дні та години запропоновані позивачем у позові, з урахуванням бажання дитини (а.с.90-91 том 1).

З висновку судово-психологічного експерта №601 від 26.12.2019 року, вбачається, що у ході обстеження ОСОБА_3 , 2010 р.н., порушень інтелектуально мнестичних функцій не виявлено. Рівень розвитку у межах вікової норми у особистості з ознаками формування акцентуйованих рис характеру за педантичним типом. Під час діагностичної бесіди було з`ясовано, що про ситуацію, яка склалася пояснює зі сльозами на очах, тремтить, потирає руки. Про діда ОСОБА_2 каже: «Я його боюсь, він вчиняє скандали, бив маму і душив. Коли я хотів піти до мами його брат теж мене схопив і душив….Хочу жити з мамою. До діда приїздити не хочу». В ході діагностичного обстеження малюнків «Моя родина», « Моя сім`я за столом» ОСОБА_3 в свою родину включив себе, маму, бабусю та дідуся (батьків мами) і молодшого брата. Дідуся та бабусю ОСОБА_12 виключає з малюнків, що свідчить про відстороненість, напруженість, бажання уникати з ними спілкування.

За результатами обстеження виявляється негативне ставлення ОСОБА_3 до дідуся ОСОБА_2 . Дитина висловлює свої побоювання щодо діда, виключає його фігуру з малюнків. До психологічних перепон у спілкуванні з дідом є особисто висловлюване малолітнім ОСОБА_3 небажання спілкуватися з дідом та виявлені у ОСОБА_7 підвищений рівень тривожності, схильність до фіксації на своїх переживаннях, довготривале переживання травматизуючих подій (а.с.165-171 том 1).

Опитаний в судовому засіданні 27.01.2022 року малолітній ОСОБА_8 , 2010 р.н., у присутності психолога Іванівського ліцею №1 Крижановської О., та за відсутності у судовому засіданні сторін: його матері ОСОБА_1 та діда ОСОБА_2 , суду пояснив, що він не бажає зустрічатися з дідусем ОСОБА_2 , оскільки останній грубо відносився до нього під час зустрічей, штовхав, тріпав та погрожував, силоміць змушував його їхати з ним, в його присутності він ображав його мати та застосовував насилля до свого працівника, внаслідок чого він відчуває страх до нього. З дідусем останній рік не зустрічався та бажання такого не виявляє.

За громадською характеристикою, наданою Іванівською селищною радою від 27.12.2019 року, ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , за час проживання на території селищної ради зарекомендував себе позитивно, в побуті веде себе гідно, з сусідами підтримує добросусідські відносини, заяви, скарги від мешканців селища на нього не надходили (а.с.196 том 1).

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд враховує, що інтересам дитини відповідає збереження родинних зв`язків, у тому числі, родинних зв`язків з дідом.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що побачення та спілкування дідуся ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_3 у спосіб встановлений рішенням суду від 01.06.2018 року не відбувається, внаслідок небажання дитини зустрічатися з дідусем, дитина виявляє негативне ставлення до дідуся, висловлює свої побоювання щодо нього, у зв`язку з довготривалим переживанням травматизуючих подій, які відбувалися під час виконання рішення суду.

А тому, з врахуванням, в першу чергу, найкращих інтересів дитини, висновків експерта-психолога та органу опіки та піклування, згідно яких до психологічних перепон у спілкуванні з дідом є особисто висловлюване малолітнім ОСОБА_3 небажання спілкуватися з дідом та виявлені у ОСОБА_7 підвищений рівень тривожності, схильність до фіксації на своїх переживаннях, довготривале переживання травматизуючих подій, а тому, щоб усунути фактори, які провокують тривожність і страх дитини, з метою надання можливості в подальшому налагодити відносини відповідача з онуком, суд прийшов до висновку про можливість зміни способу участі діда у вихованні онука, встановивши його з урахуванням бажання самої дитини на зустрічі з дідом, а саме: встановити час для побачень з дитиною:

- друга та четверта субота місяця, перша та третя неділя місяця з 11:00 год до 17:00 год за місцем проживання дідуся, без присутності матері, з урахуванням бажання дитини;

- у державні святкові дні з 10:00 год по 16:00 год з урахуванням бажання дитини та за попередньою домовленістю з його матір`ю;

- 10 днів кожного літнього місяця (червня, липня, серпня) для відпочинку за місцем проживання дідуся, без присутності матері, з урахуванням бажанням дитини та за попередньою домовленістю з його матір`ю. Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти письмово ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини.

При цьому, обов`язок доставляти дитину з місця її проживання до місця проживання дідуся (який проживає у іншому населеному пункті) або сплачувати витрати за доставку дитини до відповідача та повертати дитину до місця її проживання покладається на відповідача ОСОБА_2 .

Суд не зазначає конкретну адресу місця проживання дитини та відповідача, з огляду на те, що право свободи пересування та вільного вибору місця проживання гарантовано ст. 33 Конституції України. Також, питання свободи пересування та вільного вибору місця проживання врегульовано нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та іншими підзаконними нормативними актами. А враховуючи рівність прав та обов`язків батьків, мати дитини, повинна повідомляти дідуся про місце проживання дитини, на зміну якого (проживання) кожна сторона має право в силу закону.

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини не є постійним, а може бути змінений у зв`язку зі зміною обставин у тому числі віку дитину, налагодження відносин між дитиною та дідусем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 7, 158, 159, 257, 263 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області про зміну способу участі діда у вихованні онука - задовольнити.

Змінити спосіб участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановленого рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 01 червня 2018 року по справі №656/1044/17, а саме: встановити час для побачень з дитиною:

- друга та четверта субота місяця, перша та третя неділя місяця з 11:00 год до 17:00 год за місцем проживання дідуся ОСОБА_2 , без присутності матері ОСОБА_1 , з урахуванням бажання дитини ОСОБА_3 ;

- у державні святкові дні з 10:00 год по 16:00 год з урахуванням бажання дитини ОСОБА_3 та за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 ;

- 10 днів кожного літнього місяця (червня, липня, серпня) для відпочинку за місцем проживання дідуся ОСОБА_2 , без присутності матері ОСОБА_1 , з урахуванням бажанням дитини ОСОБА_3 та за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок та в обраний ним самостійно спосіб забирати онука ОСОБА_3 з місця його проживання у визначені дні та години з урахуванням бажання дитини, з обов`язковим поверненням ОСОБА_2 онука - ОСОБА_3 до місця проживання останнього.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти письмово ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Іванівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2022 року.

Суддя Т.М. Ковальчук