справа № 489/4181/21 провадження №2/489/272/22
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Миколаївського міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (далі - МКП «Миколаївводоканал») до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення

встановив:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 11362,78 грн. та судового збору розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між сторонами, було укладено згідно підпункту «б» пункту 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, шляхом оформлення особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Відповідачем оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної неналежної оплати споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.062021 утворилася заборгованість у сумі 11362,78 грн.

Так як ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2020 відмовлено у видачі судового наказу позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження із позовом про стягнення із відповідача вказаної вище заборгованості.

У відзиві на позов, який надійшов до суду 31.08.2021, відповідач ОСОБА_1 вказала, що її доходи не дозволяють вчасно оплачувати спожиті послуги водопостачання та водовідведення, але на теперішній час вона фактично повністю погасила заборгованість, що підтвердила відповідними квитанціями. Крім того, позивач намагається стягнути борг з серпня 2016 року по 25.09.2020, тобто за межами строку позовної давності. Наведені обставини, на думку відповідача, є підставою для відмовити в позові.

У відповіді на відзив від 10.12.2021 № 4276 МКП «Миколаївводоканал» вказало, що відповідач не заперечує отримання послуг, які надаються позивачем у заначений у розрахунку період з 01.08.2016 по 01.06.2021. Надані до відзиву платіжні документи підтверджують часткову сплату коштів за отриманні послуги, а саме: 17.08.2021 за послуги отримані у січні - квітні 2019 року; 18.08.2021 за послуги отримані у січні - червні 2021 року. При цьому, червень 2021 не входить до розрахунку заборгованості позовної заяви. Тому зазначена сплата відповідачем коштів відбулася після подання позивачем позову до суду. Решта платіжних документів, наданих відповідачем про сплату коштів, вже була зарахована та відображена у розрахунку, доданому до позовної заяви. Тому, твердження відповідача про відсутність заборгованості не відповідає дійсності. Відповідачем не надано доказів оплати послуг отриманих у період з 01.08.2016 по 01.09.2019, окрім надходження часткових сплат коштів субсидій, які надійшли у період з 25.08.2016 по 24.04.2017 року. Таким чином, відповідачем залишена несплаченою заборгованість за період з 01.08.2016 по 01.01.2009 , яка складає 7076,46 грн. У зв`язку із цим позивач просить прийняти клопотання про зменшення позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася станом на 10.12.2021 в сумі 7076,46 грн. та яка відображена розрахунку за період з вересня 2018 року по листопад 2021 року, доданому до клопотання, а також 2270,00 грн. судового збору

24.01.2022 МКП «Миколаївводоканал» надало до суду клопотання про зменшення позовних вимог в якому просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 24.01.2022 в розмірі 8260,46 грн., так як 09.12.2021 відповідачем частково погашено заборгованість в сумі 2306,40 грн. Розрахунок заборгованості позивачем проведено за період з червня 2018 року по грудень 2021 року, який додано до клопотання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За частиною третьої наведеної норми, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно матеріалів цивільної справи перше судове засідання за участю сторін було призначено на 09.12.2021. Таким чином, надані позивачем клопотання про зменшення позовних вимог від 10.12.2021 та 24.01.2022 підлягають поверненню позивачу, як такі що подані з порушенням строку встановленого частиною третьою статті 49 ЦПК України. Крім того, зменшуючи розмір позовних вимог позивач підтверджує розрахунками заборгованості за періоди, які є відмінними від періоду заборгованості, наведеного в позові, не змінюючи при цьому підстав позову, що не відповідає процесуальній формі викладення позовної заяви та ускладнює визначення дійсного розміру заборгованості. При тому, що відповідач вказує на погашення нею всієї заборгованості та вказує на пропуск позивачем строку позовної давності до частини заборгованості.

Також суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином при вирішенні спору суд виходить із заборгованості, наведеної в позові та наданих відповідачем доказів оплати заборгованості за період, за який підлягає стягненню заборгованість згідно доданого до позову розрахунку.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.09.2021 за клопотанням відповідача здійснено перехід в спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких представник позивача просила позовні вимоги задовольнити з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог, а відповідач в задоволені позову відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності та погашення нею заборгованості.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва «Про зареєстрованих осіб в житловому будинку підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та ОСОБА_3 , як такою, що зареєстрована за вказаною адресою, було укладено шляхом оформлення окремого особового рахунку № НОМЕР_2 та видачі абоненту розрахункового документа (розрахункової книжки).

Із позову та доданого до нього розрахунку вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати поточних спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з серпня 2016 року по травень 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 11362,78 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2020 відмовлено у видачі судового наказу у справі № 489/5845/20 (провадження № 2-н/489/1165/20) на підставі пункту 5 частини першої статті 165 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству.

Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідач будучи зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 не спростовує факт отримання послуги з водопостачання та водовідведення.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

За змістом пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Доданим до позову розрахунку позивач підтвердив, що за період з серпня 2016 року по травень 2021 року через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, утворилася заборгованість з оплати спожитих відповідачем послуг на суму 11362,78 грн.

На підтвердження погашення заборгованості позивачем надано дублікати чеків ПриватБанку в яких вказано період оплати та суми.

Так відповідач підтвердила, що дублікатом чека: від 06.10.2020 оплачено надану позивачем послугу за січень 2020 року в сумі 376,28 грн.; від 06.10.2020 за лютий 2020 року в сумі 448,97 грн.; від 06.10.2020 за березень - травень 2020 в сумі 1381,80 грн.; від 13.10.2020 за червень 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 13.10.2020 за липень 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 13.10.2020 за серпень 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 06.10.2020 за вересень 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 30.11.2020 за жовтень 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 08.12.2020 за листопад 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 15.01.2021 за грудень 2020 року в сумі 460,60 грн.; від 17.08.2021 за січень 2019 року в сумі 341,40 грн.; від 17.08.2021 за лютий 2019 року в сумі 341,40 грн.; від 17.08.2021 за березень 2019 року в сумі 354,76 грн.; від 17.08.2021 за квітень 2019 року в сумі 365,76 грн.; від 15.01.2021 за травень 2019 року в сумі 365,76 грн.; від 15.01.2021 за червень 2019 року в сумі 365,76 грн.; від 15.01.2021 за липень 2019 року в сумі 365,76 грн.; від 08.12.2020 за серпень 2019 року в сумі 365,76 грн.; від 08.12.2020 за вересень 2019 року в сумі 365,76 грн.; від 04.12.2020 за жовтень 2019 року в сумі 376,26 грн.; від 04.12.2020 за листопад 2019 року в сумі 376,28 грн.; від 04.12.2020 за грудень 2019 року в сумі 376,28 грн.; від 18.08.2021 за січень 2021 року в сумі 576,60 грн.; від 18.08.2021 за лютий 2021 року в сумі 576,60 грн.; від 18.08.2021 за березень 2021 року в сумі 576,60 грн.; від 18.08.2021 за квітень 2021 року в сумі 576,60 грн.; від 18.08.2021 за травень 2021 року в сумі 576,60 грн.; від 18.08.2021 за червень 2021 року в сумі 576,60 грн.

Всього за період з січня 2019 року по червень 2021 року (включно) відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 13251,79 грн.

У доданому до позову розрахунку за період з серпня 2016 року по травень 2021 року (включно) із сплачених відповідачем платежів позивачем враховано платежі на суму 8388,87 грн.

Таким чином неврахованими залишаються здійснені відповідачем платежі за період заборгованості наведеної у позові на суму 4286,32 грн. (13251,76 - 576,60 - 8388,87; де 576,60 грн. - оплата за червень 2021 року, яка виходить за межі розрахункового періоду вказаного позивачем).

Таким чином, заборгованість відповідача станом на 31.05.2021 складає 7076,46 грн. (11362,78 - 4286,32).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відзиві на позов відповідач вказала на пропуск позивачем строку позовної давності щодо частини заборгованості, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Матеріалами цивільної справи підтверджується, що з позовом до суду МКП «Миколаївводоканал» звернулося 30.06.2021, таким чином перебіг трирічного строку позовної давності розпочався 30.06.2018.

Згідно розрахунку позивача за період з серпня 2016 року по червень 2018 року заборгованість відповідача складає 5178,24 грн., а тому враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності та не встановлення судом переривання такого строку позовні вимоги в частині стягнення наведеної заборгованості задоволенню не підтягаються, через пропуск позивачем строку позовної давності , встановленого статтею 257 ЦК України.

Враховуючи, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання і водовідведення та заборгованість за спожиті послуги в добровільному порядку повністю не відшкодувала, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що з урахуванням наведеного вище позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості, яка станом на 31.05.2021 складає 1898,22 грн. (7076,46 - 5178,24).

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в сумі 379,09 грн. (2270,00 х 16,70%)

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 31.05.2021 у сумі 1898,22 грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім гривень 22 коп.), а також судовий збір у сумі 379,09 грн. (триста сімдесят дев`ять гривень 09 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 31.01.2022.

Суддя І.В.Коваленко