Справа № 487/6710/21
Провадження № 2/487/640/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) і до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона з 20.01.2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилась дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останнім часом подружжя фактично припинило шлюбні відношення та проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона не працює перебуває у відпустці по догляду за дитиною, за станом здоров`я дитина потребує постійного догляду та лікування,у зв`язку з чим її відпуску було продовжено та вона не отримує доходів. Відповідач здоровий, працездатний, є військовослужбовцем за контрактом, має стабільний дохід, інших утриманців не має, тому спроможний надавати матеріальну допомогу.

23.09.2021 надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 24.09.2021 відкрите провадження у справі.

23.11.2021 і 24.11.2021 надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

10.01.2022 від представника позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копію ордера на надання правничої допомоги ОСОБА_1 .

Ухвалою від 17.01.2022 в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення. Також зазначила, що визначила розмірі аліментів саме в розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу) відповідача враховуючи стан здоров`я дитини, яка потребує постійного догляду та лікування, оскільки має затримку в мовленому розвитку, лікарями рекомендовано програма розвитку, навчання, з цих підстав дитячий садочок дитина не відвідує , вона не може працювати, оскільки доглядає за дитиною та не має жодного доходу. Відповідач аліменти добровільно не сплачує, може надати дитини гроші, але коли він сам захоче та сам визначає розмір допомоги.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, вважав, що розмір аліментів з нього відповідно до вимог чинного законодавства слід стягнути у розмірі ј частки. Зазначив, що добровільно сплачує аліменти на дитину. Вважає, що дитина за станом свого здоров`я не потребує лікування та допомоги лікарів. Також не погодився щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що відсутні докази сплати позивачем адвокату вказаної суми.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до наданих позивачкою документів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.01.2018. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони фактично припинило шлюбні відношення та проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач надає допомогу на утримання дитини періодично, що не заперечували сторони. Належних та допустимих доказів того, як стверджує відповідач, він добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, суду сторонами не надано.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Проте способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, а позивачка наполягає на стягнення аліментів саме на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з ОСОБА_2 суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, є військовослужбовцем, має постійний офіційний дохід, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, доказів матеріального стану та наявність у нього утриманців суду не надано, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вважає такий розмір аліментів розумним, який не суперечить чинному законодавству, відповідає інтересам сторін та неповнолітньої дитини, стягнення здійснювати щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Посилання позивача на те, що дитина за станом свого здоров`я, за рекомендацією лікарів потребує постійного лікування, навчання та корекції, є підставою для вирішення питання про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 1500 грн. на правничу допомогу суд приходить до наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Так з матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу у цій справі ОСОБА_1 надавав адвокат Гуменюк І.Л. на підставі ордеру, виписаного згідно договору про надання правової допомоги б/н від 27.08.2021, договору №27 про надання правничої допомоги від 08.09.2021, додатку від 08.09.2021 до договору №27 про надання правничої допомоги від 08.09.2021 .

Відповідно до п. 3 Договору №27 за надання адвокатом правничої допомоги за цим Договором, клієнт зобов`язаний виплатити адвоката гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірах та на умовах визначених в Додатку до цього Договору..

Згідно п. 1 договору №27 про надання правничої допомоги від 08.09.2021, додатку від 08.09.2021 до договору №27 про надання правничої допомоги від 08.09.2021, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги, що полягає у підготовці позовної заяви, подання її до суду, підготовки та подання інших процесуальних заяв, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 1500 грн. .

Згідно довідки від 08.09.2021, складеної адвокатом Гуменюк І.Л., остання зазначила, що отримала від ОСОБА_1 1500 грн. в рахунок гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги на підставі п. 3 договору №27 про надання правничої допомоги від 08.09.2021, додатку від 08.09.2021 до договору №27 про надання правничої допомоги від 08.09.2021 .

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у даній справі у розмірі 1500 грн.

Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило, тому відсутні підстави для зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу за ініціативою суду.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 24.01.2022.