Справа № 489/6514/19
Провадження №2/489/1075/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 січня 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив виділити в натурі ОСОБА_1 в окремий об`єкт 1/2 частини у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи, тим самим припинивши право спільної часткової власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; виділити в натурі ОСОБА_1 в окремий об`єкт частину (325,5 кв.м) у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи, тим самим припинивши право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу № 333 від 02.09.1997 року та 1/2 частки земельної ділянки (325,5 кв.м. від загальної площі 651 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 30/100 частки спірного домоволодіння належить відповідачці. Протягом тривалого часу між сторонами склався певний порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою. При виникненні бажання здійснити реальний розподіл майна, яке перебуває у сумісній власності, угоди про спосіб виділу частки із загального майна сторони не досягли. Він не має можливості вільно здійснювати право власності щодо користування та розпорядження своїм майном.
Ухвалою суду від 09.12.2019, позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 14.01.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 20.05.2020, витребувано докази.
Ухвалою суду від 20.05.2020 призначено судову будівельно - технічну експертизу та зупинено провадження по справі.
Ухвалою суду від 30.08.2021, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 02.12.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Позивачкою подано клопотання про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає. Просить при винесенні рішення суду врахувати запропонований експертом перший варіант експертизи. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2017 року, визнано дійсним договір № 333 купівлі - продажу нерухомого майна від 02.09.1997 року, зареєстрованого Товарною біржею "Нерухомість - Сангай" та зареєстрованого в ММБТІ 03.09.1997 року за реєстровим № 10106.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2010 року, право спільної часткової власності на 30/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.11.1996 року по цивільній справі № 2-1203.

Відповідно до Державного акту серії І-МК № 039317, ОСОБА_1 передано у приватну власністю земельна ділянка площею 325,5 кв. м., що складає 1/2 ідеальної частки від загальної площі 651 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта № 115-136 від 18.07.2021, провести виділ Ѕ частки домоволодіння для ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , на самостійну ізольовану квартиру, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, відповідно до фактичного користування, у складі житлових та допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» технічно є можливим.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася»

На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості».

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду.

Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності.

Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Тобто, якщо будівля чи споруда перебуває у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з особливостей розташування житлового будинку, дворових будов споруд на земельній ділянці, пропонується один варіант виділу Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням фактичного користування приміщення житлового будинку та господарськими спорудами, а саме:

- ОСОБА_1 виділяється: частина житлового будинку літ. А, А', квартира АДРЕСА_2 загальною площею 96,40 кв. м., житловою площею 46,20 кв. м. у складі приміщень 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, а саме: коридор, площею 4,3 кв.м.; житлова, площею 20,0 кв. м.; житлова, площею 9,4 кв. м.; житлова, площею 16,8 кв. м.; гардеробна, площею 5,2 кв. м.; санвузол, площею 5,1 кв. м.; коридор 11,2 кв. м.; кухня, площею 12,8 кв. м.; вбиральня, площею 1,3 кв. м.; коридор, площею 10,3 кв. м.

Господарські будівлі і споруди: літня кухня літ. Д, площею 14,2 кв. м.; гараж літ. Р, площею 26,0 кв. м.; огорожа № 7; басейн для збору води № 8; водопровідний кран № 9; ворота № 10; хвіртка № 11; огорожа № 14; ганок № 16; вимощення ІІ; вимощення ІІІ.

На дату проведення експертизи в користуванні ОСОБА_1 знаходяться ізольовані приміщення квартири АДРЕСА_2 з самостійним виходом в житловому будинку, літ. А, А', при цьому будь-які роботи по переплануванню та переобладнанню не потрібно.

Для визначення виділу Ѕ частки земельної ділянки з урахуванням щільності забудови на досліджуваній земельній ділянці, площа якої складає 653,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , технічно є можливим.

Враховуючи геометричну форму земельної ділянки і щільність забудови, пропонується наступний варіант порядку користування земельною ділянкою:

- ОСОБА_1 виділяється частина земельної ділянки, загальною площею 325,5 кв. м з частиною житлового будинку літ. А, А' і господарськими спорудами: літня кухня літ. Д; гараж літ. Р; ганок № 16; огорожа № 7, 14; ворота № 10; хвіртка № 11 з виділенням за точками по лінії земельних ділянок: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки.

Загальна площа наданої земельної ділянки становить 325,5 кв. м. , що відповідає ідеальній частці, згідно правовстановлюючих документів.

ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 32,34 кв. м., що фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_1 з виділенням за точками по лінії земельних ділянок: 1, 15, 16, 2, якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки.

Загальна площа наданої земельної ділянки. Що виділяється ОСОБА_1 складає 357,84 кв. м.

Запропонований варіант виділу земельної ділянки можливий за умови обов`язкового доступу сторін на ділянки, що залишаються в їх особистому користуванні для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належить.

Фактично домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з існуючим житловим будинком літ. А, А' поділено на окремі квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 з незалежними виходами. Квартира АДРЕСА_4 виділена в окрему адресу за АДРЕСА_1 . Кожна квартира обладнана окремими самостійними виходами, інженерними комунікаціями та не потребує перепланування.

Прибудови до житлового будинку та перепланування квартир виконувалось за рахунок кожного з співвласників домоволодіння особисто. При цьому даних щодо перерахунку часток в інвентарній справі відсутні. На підставі вищевикладеного, компенсація при відхиленні від ідеальної частки не розраховується.

Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та оскільки відповідачка не подала відзиву та не висловила своєї думки щодо варіанту поділу майна та визначення порядку користування земельною ділянкою, суд вважає за можливе вирішити спір з урахуванням першого варіанту запропонованого експертом.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою - задовольнити.

Повести реальний розподіл домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 частину житлового будинку літ. літ. А, А', квартира АДРЕСА_2 загальною площею 96,40 кв. м., житловою площею 46,20 кв. м. у складі приміщень 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, а саме:

1-2 коридор, площею 4,3 кв.м.;

1-3 житлова, площею 20,0 кв. м.;

1-4 житлова, площею 9,4 кв. м.;

1-5 житлова, площею 16,8 кв. м.;

1-6 гардеробна, площею 5,2 кв. м.;

1-7 санвузол, площею 5,1 кв. м.;

1-8 коридор 11,2 кв. м.;

1-9 кухня, площею 12,8 кв. м.;

1-10 вбиральня, площею 1,3 кв. м.;

1-11 коридор, площею 10,3 кв. м.

Господарські будівлі і споруди:

літня кухня літ. Д, площею 14,2 кв. м.;

гараж літ. Р, площею 26,0 кв. м.;

огорожа № 7;

басейн для збору води № 8;

водопровідний кран № 9;

ворота № 10;

хвіртка № 11;

огорожа № 14;

ганок № 16;

вимощення ІІ;

вимощення ІІІ.

Виділити у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 357,84 кв. м. по АДРЕСА_1 , а саме: виділяється частина земельної ділянки, загальною площею 325,5 кв. м з частиною житлового будинку літ. А, А' і господарськими спорудами: літня кухня літ. Д; гараж літ. Р; ганок № 16; огорожа № 7, 14; ворота № 10; хвіртка № 11 з виділенням за точками по лінії земельних ділянок: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки та земельна ділянка площею 32,34 кв. м., що фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_1 з виділенням за точками по лінії земельних ділянок: 1, 15, 16, 2, якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «26» січня 2022 року.