Справа № 627/309/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2022 року смт Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Каліберди В.А.,
з участю секретаря - Коломієць Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кулабухова Олексія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі № 627/309/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", треті особи - приватний нотаріус Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 30 грудня 3021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", треті особи - приватний нотаріус Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено.

05 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кулабухов О.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить суд стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду про проведення судового засідання у його відсутність та у відсутність позивача. Окрім цього прохав не розглядати його повторно подане клопотання про ухвалення додаткового рішення по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому прохав відмовити в задоволенні даної заяви, мотивуючи тим, що представник позивача не надав розрахунку витрат з обґрунтуванням часу, затраченого на надання адвокатських послуг із наведенням конкретних видів правничої допомоги, а також акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт) та належних доказів на підтвердження їх оплати. Окрім цього зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, зазначений в заяві про ухвалення додаткового рішення, не є співмірним з характером наданих адвокатом послуг, предметом спору, суб`єктивним складом правовідносин, складністю справи, а тому не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши заперечення представника відповідача ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» щодо такого розподілу цих витрат, суд вважає, що вказана заява представника позивача підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Аналогічна правова позиція висловалена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.

При цьому з правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 вбачається, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України убачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. ст. 15,60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача Шеренок А.А. у справі № 627/309/21 був адвокат Кулабухов Олексій Володимирович, який діяв на підставі ордеру серії АХ № 1044158 та договору про надання правової допомоги від 16 березня 2021 року.

За умовами вказаного Договору про надання правової допомоги:

- в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу у формі консультацій і роз`яснень із правових питань, представництва інтересів Клієнта в органах державної влади, правоохоронних органах, а також в судах України (Краснокутському районному суді Харківської області, Харківському апеляційному суді тощо), інших підприємствах, установах, організаціях, органах виконавчої служби, перед приватними виконавцями по цивільній справі, виконавчим провадженням (пункт 1.1);

- послуги надаються Клієнту шляхом: усного та письмового консультування з правових питань; складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв, тощо; надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів Клієнта в органах судової влади; представництва інтересів Клієнта в судах України, правоохоронних органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях, органах виконавчої служби, перед приватними виконавцями з усіма правами представника (п.2.1 ст.2);

- Клієнт зобов`язується надавати Адвокату за його вказівкою необхідні документи та інформацію, оплатити правову допомогу ст.3);

- за надання консультацій і роз`яснень з правових питань Клієнт оплачує Адвокату гонорар, визначений у додатковій угоді (ст.4);

- договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 (п.6.1 ст.6).

Також з матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2021 року між ОСОБА_1 (надалі іменується «Клієнт») та адвокатом Кулабуховим Олексієм Володимировичем (надалі іменується «Адвокат») укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 16.03.2021, в якій сторони погодили, що за надання правової допомоги - послуг, зазначених у п.2.1 Договору про надання правої допомоги від 16.03.2021 Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату фіксований гонорар, розмір якого становить 20 000 грн.

Водночас, у самому тексті договору про надання правової допомоги від 16.03.2021 та додаткової угоди відсутні умови (пункти) щодо порядку сплати гонорару за надання правової допомоги.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Кулабуховим О.В. та його клієнтом щодо порядку сплати гонорару, оскільки ні в договорі про надання правової допомоги, ні в додатковій угоді не встановлено терміну сплати гонорару за надання правової допомоги, а лише зазначено, що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату фіксований гонорар, враховуючи заперечення іншої сторони, суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, то адвокатом Кулабуховим О.В. було надано позивачу ОСОБА_1 таку правову допомогу, а саме: складання позовної заяви (а.с.2-5, т.1); заяви про забезпечення позову (а.с.124-127, т.1); адвокатського запиту (а.с.136, т.1); 3 клопотання про витребування доказів (а.с.187, 207, 245, т.1); клопотання про долучення доказів (а.с.140-141, т.1); участь в судових засіданнях 12.05.2021, 09.06.2021, 06.07.2021, 26.08.2021, 24.11.2021, 21.12.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, тобто матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та дії адвоката Кулабухова О.В. відповідають умовам договору про надання правової допомоги.

Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Також ч.4 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що у позовній заяві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню представник позивача зазначив, що орієнтована сума судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи становить 10 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Натомість в заяві про ухвалення додаткового рішення, представник позивача просить суд стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" понесені витрати на професійну правничу допомогу вже у розмірі 20000 грн., при цьому не зазначають причин, з яких не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та зміст поданих представником позивача документів, враховуючи фактичний вид правової допомоги ( складання позовної заяви, інших заяв, пов`язаних з розглядом справи, оформлення адвокатського запиту, представлення інтересів в суді), затраченим часом на надання таких послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складністю справи, та ціною позову, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, а також враховуючи, що заявлена до відшкодування сума судових витрат істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кулабухова О.В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та відшкодувати позивачу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кулабухова О.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 627/309/21 - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (юридична адреса: вул. Олексія Терьохіна №8а, офіс №111, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (, місцезнаходження: 04080, вул. Олексія Терьохіна №8А, офіс 111, м. Київ).

Приватний нотаріус Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано- Франківської області Личук Тарас Володимирович (місцезнаходження: вул. Коновальця Євгена №433, кім. 28-29, м. Івано - Франківськ).

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович (місцезнаходження: вул. Університетська №33, офіс 7, м. Харків).

Суддя Каліберда В.А.