Номер провадження: 22-ц/813/2242/22
Номер справи місцевого суду: 522/1816/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Варченко Ірини Вікторівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про відшкодування збитків. В обґрунтування вимог, позивач зазначала, що вона є власником автомобіля HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , який був переданий в оренду ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди № 6 від 15.09.2018 року для здачі в прокат фізичним та/або юридичним особам. Так, автомобіль був переданий в прокат відповідачу. Однак, внаслідок скоєння відповідачем ДТП, автомобіль зазнав ушкоджень. Сума збитків становить 99 428,95 грн. При цьому, цивільно-правову відповідальність власника автомобіля було застраховано в ПАТ «СК «Граве Україна». Однак, страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з порушенням умов Договору страхування. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 509, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 791 ЦК України, позивач просить стягнути суму збитків з відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним засобом захисту порушеного права позивача може бути її звернення з вимогою про стягнення шкоди саме з ФОП ОСОБА_3 , з якою у позивача склались договірні відносини щодо передачі її автомобіля в оренду, та якою при здачі автомобіля в прокат відповідачу були допущені порушення умов договору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Варченко Ірина Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки ДТП сталася з вини та під керуванням ОСОБА_2 , то саме він має відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником автомобіля HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.12-13).

15 вересня 2018 року між ОСОБА_1 (далі Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі Орендар) укладено договір оренди автомобіля №6 (далі Договір), строком до 31 грудня 2018 року (а. с. 9-11, 132-136).

Згідно п.1.3. Договору, Орендар використовує автомобіль з метою здачі в прокат (суборенду) фізичним та/або юридичним особам, крім здачі автомобіля в якості таксі.

24 вересня 2018 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір прокату №511-А/2018 автомобіля HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , який був переданий в прокат відповідачу з 24 вересня 2018 року по 25 жовтня 2018 року (а.с. 14).

Разом з тим, відповідно до довідки №105385 про дорожньо-транспортну пригоду, 22 жовтня 2018 року о 03:30 годині в місті Одеса, Приморського району по вулиці Гагарінське Плато, 31 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок порушення останнім п.2.3.б. ПДР, що призвело до пошкодження автомобіля. За фактом правопорушення, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол за ст..124 КУпАП. Від перевірки на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року справі №522/19436/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, автомобіль HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується технічним паспортом НОМЕР_2 , та був переданий в оренду ФОП ОСОБА_3 (основна діяльність 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів) на підставі договору оренди автомобіля №6 від 15 вересня 2018 року і в подальшому передано відповідачу у «суборенду», в результаті ДТП було пошкоджено з завданням матеріальних збитків.

Актом виконаних робіт (рахунок-заказ) №АК-0000870 від 1 листопада 2018 року та звітом оцінки автотранспорту №7087, складеного 2 грудня 2018 року, зазначено вартість збитків, завданих власнику автомобіля HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП, яка становить 99 428, 95 гривень (а.с. 17-18).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність позивача, власника автомобіля HYUNDAI TUCSON, застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», поліс №АМ/6403159 (а.с.19-20), у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку - пошкодження автомобіля в ДТП.

Однак, ПАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» листом № 9658 від 6 грудня 2018 року відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з порушенням умов пункту 1.8., п. 1.16. Основної частини Договору страхування, пунктів 8.1., 8.3. Розділу 8, пунктів 7.2.1., 7.2.7. Розділу 7 Загальної частини Договору страхування (а.с. 21-22).

Відповідно до ст..979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно, право на отримання страхового відшкодування виникає у Страхувальника винятково за умов дотримання як загальних умов, так і інших умов, передбачених Договором страхування.

Судом встановлено, що пунктом 1.16 Основної частини Договору страхування при настанні страхового випадку Страхувальник зобов`язаний негайно сповістити асистуючу компанію «Екліс» за наведеними в договорі телефонами. Невиконання даної вимоги може бути підставою для зменшення суми страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п.8.1 Розділу 8 Загальної частини договору страхування у разі настання події, що має ознаки страхового випадку Страхувальник або особа, допущена до керування ТЗ зобов`язані: негайно, як тільки йому стане відомо, з місця події сповістити асистуючи компанію Страховика телефонним дзвінком та/або телефаксом за телефонами, зазначеними в Основній частині даного Договору, про настання події, що містить ознаки страхового випадку та повідомити повну відому Страхувальнику інформацію про обставини настання події, а також номер Договору.

Пунктом 8.3 розділу 8 Загальної частини договору страхування, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник або особа, допущена до керування ТЗ, зобов`язані негайно сповістити відповідні державні органи МВС, Поліції, МНС та протягом 6 годин після моменту складання протоколу про ДТП при умовах лобового зіткнення, при наявності травмованих осіб, виїзді на зустрічну смугу, перевертання ТЗ, виїзді поза межі проїжджої частини, перевищенні максимально допустимої швидкості на 40 км/год., за вимогою асистуючої компанії Страховика (дана вимога надається усно в телефонному режимі, і записується з метою захисту прав Страхувальника) та/або представників державних органів, задіяних при страховому випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав - відповідні офіційні органи цих держав, здійснити усі інші необхідні процедури, передбачені Правилами дорожнього руху.»

Так, 23.10.2018 року Страховик отримав від ОСОБА_2 заяву-повідомлення про випадок із застрахованим транспортним засобом, що мав місце 22.10.2018 року в м.Одеса по вул..Гагарінське Плато, 31.

Відповідно пункту 1.8 Особливої частини Договору страхування визначено, що Страховик несе відповідальність у випадку керування транспортним засобом на законних підставах водіями, де найменший стаж водія відповідної категорії від 2 років.

Проте, відповідно до водійського посвідчення відповідача НОМЕР_3 (а.с.16), на момент настання страхового випадку водійський стаж ОСОБА_2 склав менше 2 років.

Крім того, відповідно до вказаної вище довідки від 22.10.2018 року, працівниками поліції зафіксовано відмову ОСОБА_2 від перевірки на стан сп`яніння. При цьому, умовами договору страхування визначено зобов`язання особи, допущеної до керування, отримати освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків на вимогу представників державних органів, задіяних при страхового випадку.

Крім того, Страхувальник або особа, допущена до керування, не забезпечила належне виконання умов Загальної та Особливої частини Договору страхування, в тому числі, в частині негайного, як тільки йому стане відомо, з місця події сповіщення про факт настання страхового випадку представника страховика або асистуючи компанію «Еклікс».

Відповідно пункту 12.1.5. пункту 12.1. Розділу 12 Загальної частини Договору страхування - несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин та/або невиконання Страхувальником інших обов`язків за Договором, або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків є підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або зменшення його розміру.

Також, як вбачається зі стандартних умов прокату транспортного засобу (п.5), які є невід`ємною частиною договору №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року, легковим автомобілем може керувати водій не молодше 21 року, що має дійсне посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і стаж водіння не менше 2 років.

Попри це, за договором прокату №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та за відсутності у останнього необхідного стажу, автомобіль HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 був переданий в прокат відповідачу, на строк з 24 вересня 2018 року 21 год. 53 хв. до 25 жовтня 2018 року 21 год.53 хв. (а.с.130-131).

З огляду на вищевикладене, ФОП ОСОБА_3 порушивши стандартні умови прокату транспортного засобу, які є невід`ємною частиною договору №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року, та Договору добровільного страхування № 101042508 від 10.09.2018 року укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Граве Україна», фактично позбавила права на виплату страхового відшкодування за полісом №АМ/6403159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 6.1 Договору оренди автомобіля №6 від 15 вересня 2018 року, Орендар, після набуття чинності цим Договором, несе майнову відповідальність за дотримання правил експлуатації автомобіля як у робочий, так і в неробочий час під час перебування автомобіля у користуванні Орендаря, тобто з моменту підписання акту приймання-передачі автомобіля від Орендодавця до Орендаря та до моменту підписання акту приймання - повернення автомобіля від Орендаря до Орендодавця.

Згідно Договору оренди автомобіля №6 від 15 вересня 2018 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар), Орендар зобов`язується під час перебування автомобіля в його експлуатації не пізніше 10 банківських днів, усувати пошкодження автомобіля, додаткового обладнання або відшкодовувати збитки, завдані у зв`язку з втратою (знищенням) автомобіля та/або додаткового обладнання, з моменту отримання підтверджуючого документу щодо оцінки завданих збитків, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини, а також нести відповідальність відповідно до ст. ст. 1166, 1168, 1172, 1187, 1188 ЦК України за заподіяння автомобілем протягом строку оренди фізичної, майнової та/або моральної шкоди (а.с. 132-136).

Проте, замість стягнення шкоди з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , залучивши ОСОБА_3 до участі у справі у якості третьої особи.

Звертаючись з даним позовом та й апеляційною скаргою, позивачка посилається на те, що оскільки з вини ОСОБА_4 сталася ДТП, то саме він повинен відповідати за завдану шкоду.

Проте, відповідно до п.2 стандартних умов прокату транспортного засобу, які є невід`ємною частиною договору №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року, відповідальність наймача у випадках заподіяння шкоди або викрадення орендованого транспортного засобу обмежується розміром депозиту, зазначеного в цьому договорі. У разі пошкодження, виникнення несправностей транспортного засобу, що виникли внаслідок порушення наймачем правил експлуатації транспортного засобу, наймач оплачує наймодавцеві вартість ремонту і транспортування транспортного засобу в гараж або до місця ремонту, зазначеного наймодавцем. Матеріальна відповідальність обмежується розміром депозиту, зазначеного в договорі.

Застава (депозит) вноситься під час укладання договору в грошовому вигляді у готівковій або безготівковій формі. Застава являє собою фіксовану грошову суму, розмір якої залежить від марки обраного автомобіля.

Згідно договору №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року розмір депозиту (застави) склав 16 800, 00 грн.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 виконав свої обов`язки за договором №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року прийнявши автомобіль у користування, та сплативши зазначений в договорі депозит у розмірі 16 800, 00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем виконано обов`язки, передбачені укладеним з ФОП ОСОБА_3 договором №511-А/2018 від 24 вересня 2018 року та відшкодовано завдану ним шкоду орендованому транспортному засобу шляхом сплати обмеженим депозитом (застави) у розмірі 16 800,00 грн., яке передбачалось вказаним договором.

За таких обставин, оскільки саме ФОП ОСОБА_3 були порушені умови при передачі автомобіля в прокат відповідачу, з якою у позивача склалися договірні відносни відповідно договору від 15.09.2018 року, то саме вона має відповідати за завдану відповідачем шкоду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Варченко Ірини Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 25.01.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

А.П. Заїкін