ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи №523/3204/19

Апеляційне провадження №22-ц/813/3944/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого -Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів -Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2021 року, постановлене під головуванням судді Середи І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Кредобанк» (далі -АТ «Кредобанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. та Другий Суворовський відділ Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Другий Суворовський ВДВС) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с.3-6).

Позов обґрунтований тим, що 11 травня 2017 року між ним та АТ «Кредобанк» укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав 322795,38 грн. для придбання транспортного засобу NISSAN LEAF. В той же день укладено договір застави вказаного транспортного засобу. 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб з метою погашення заборгованості, що виникла станом на 14 вересня 2018 року за період з 01 грудня 2017 року по 14 вересня 2018 року, в загальному розмірі 322 829,61 грн. Про вказаний виконавчий напис він ( ОСОБА_1 ) випадково дізнався у грудні 2018 року. Постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС Свиридюк Л.В. від 15 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57681666 по примусовому виконанню виконавчого напису. Зазначав, що виконавчий напис є протиправним, безпідставним та необґрунтованим, з огляду на те, що:

-кінцевий строк повернення кредиту до 01 травня 2024 року;

- він (позивач) не отримував від банку жодної вимоги про дострокове повернення непогашеної суми кредиту, про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання;

- він заперечує проти розміру заборгованості, що зазначений в оскаржуваному виконавчому написі, оскільки сплачує поступове заборгованість, вважає такий розмір безпідставним та необґрунтованим, а відтак така заборгованість не може вважатися безспірною

- для звернення стягнення на предмет застави не обхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

На підставі наведеного позивач просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. 19 вересня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

У відзиві на позов АТ «Кредобанк» позовні вимоги не визнало та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Зазначало, що нотаріус перевіряє безспірність заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, а станом на 19 вересня 2018 року (дата вчинення оскаржуваного виконавчого напису) ніяких спорів у судах щодо суми заборгованості не було. Досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань направлена на адресу реєстрації відповідача, однак повернулась за терміном зберігання, що з огляду на положення п.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є належним повідомленням. Вказував, що банком виконані вимоги чинного законодавства для звернення стягнення на предмет застави та нотаріус під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису дотримався вимог чинного законодавства (т.1 а.с.39-41).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено (т.1 а.с.237-240).

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки NISSAN, модель LEAF, сірого кольору, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , для задоволення вимог ПАТ «Кредобанк» на суму 322 829,61 грн., складений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстрований в реєстрі за №1800 від 19 вересня 2018 року.

Судове рішення обґрунтоване тим, що до суду надано підтвердження про відправлення вимоги про сплату заборгованості, однак відомостей про її отримання немає, тому суд не може погодитися з висновком про безспірність заборгованості. Враховуючи встановлені судом обставини та норми, які регулюють виниклі правовідносини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки відповідачем не дотримано вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості та реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження до того, як нотаріус вчинить виконавчий напис, тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі АТ «Кредобанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (т.2 а.с.5-11).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- 13 липня 2018 року АТ «Кредобанк» направлено позивачу досудову вимогу;

- в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано звернення стягнення одночасно з відправленням досудової вимоги до боржника у відповідності до вимог ч.3 ст.24 та ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року;

- сума вказана у досудовій вимогі та у виконавчому написі різниться через різницю у місяцях та здійснений погашень протягом 2 місяців. При цьому в кредитному договорі та законодавстві відсутні вказівки на зупинення нарахування відсотків та пені на момент звернення із досудовою вимогою до боржника. Вказана різниця сум нарахованих відсотків та пені не впливає на безспірність заборгованості;

- порушень з боку АТ «Кредобанк» та приватного нотаріуса під час звернення стягнення на заставне майно допущено не було;

- оскаржуваний виконавчий напис є законним, то всі подальші виконавчі дії та дії, пов`язані із подальшою реалізацією предмету застави є також законними.

Правом відзиву на апеляційну скаргу позивач та третя особа не скористалися.

У судове засідання учасники судового процесу, за виключенням представника позивача, будучі належним чином повідомленими про слухання справи, не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлені судом фактичні обставини справи

11 травня 2017 року між публічним акціонерним товариство «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8008.15.00.2425, за умовами якого останній отримав в кредит 322 795,38 грн. на строк до 01 травня 2024 року на придбання автомобіля марки NISSAN, модель LEAF, тип ТЗ - легковий хетчбек - В, колір - сірий, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (т.1 а.с.134-135).

Погашення заборгованості сторони домовились здійснювати щомісячно відповідно до встановленого графіку (т.1 а.с.12-14).

В той же день між сторонами укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є вищезазначений автомобіль (т.1 а.с.136-137).

Згідно п. 3.1.4. та розділу 5 договору застави, у випадку невиконання позичальником основного зобов`язання кредитор - банк, набуває право звернення стягнення на предмет застави, який належить заставодавцю позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 11 травня 2017 року, Центр ДАІ 5142.

З матеріалів справи встановлено, що позичальник частково та періодично здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.

Так, позивачем надано суду копії квитанції, з яких встановлено сплату заборгованості:

-04.09.2017 - 6 400 грн.;

-03.10.2017 - 6 200 грн.;

-27.10.2017 - 7 000 грн.;

-27.10.2017 - 200 грн.;

-02.02.2018 - 7 000 грн.;

-19.03.2018 - 7 500 грн.;

-05.07.2018 - 6 900 грн;

-03.09.2018 - 4 000 грн. (т.1 а.с.16-23).

Копія квитанція на аркуші справи 15 у томі 1 нечитабельна.

Вказані суми сплати заборгованості знайшли своє відображення у виписці банку з рахунку (т.1 а.с.81-87).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, АТ «Кредобанк» листом від 13 липня 2018 року повідомив ОСОБА_1 про наявну заборгованість та скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості (т.1 а.с.69).

Так, з вищезазначеної досудової вимоги вбачається, що станом на 13 липня 2018 року заборгованість за кредитним договором разом з пенею становить 319 264,48 грн.,з яких:

-основний борг - 305 425,70 грн;

-прострочені проценти - 7 598,21 грн.;

-нараховані проценти - 1 930,51 грн;

-пеня - 4 310,06 грн (т.1 а.с.69).

При цьому банк вимагає протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 30 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції, в розмірі 319 264 ,48 грн. У разі невиконання даної вимоги, ПАТ «Кредобанк» попередив, що змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення існуючої заборгованості, або здійснити звернення стягнення на предмет застави одним із способів, визначених договором застави. Також було рекомендовано при неможливості погасити існуючу заборгованість та з метою максимально ефективного врегулювання спору рекомендовано у стислий строк звернутись на відділення Банку/до уповноваженого працівника банку, для передачі заставного майна з метою його подальшої реалізації та скерування отриманих коштів на погашення боргу без понесення додаткових витрат.

13 липня 2018 року звернення стягнення зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (т.2 а.с.22).

17 липня 2018 року вказана досудова вимога була направлена ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , що зазначена у кредитному договорі та договорі застави від 11 травня 2017 року, про що свідчить опис вкладень у цінний лист, список згрупованих поштових відправлень та накладна 726 (т.1 а.с.70-71).

19 вересня 2018 року ПАТ «Кредобанк» звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. із заявою про звернення стягнення на заставний транспортний засіб шляхом вчинення виконавчого напису, надавши суду: оригінал договору застави, копії кредитного договору, лист від 13 липня 2018 року на адресу позичальника з квитанцією; довіреність представника; доказ видачі кредиту; розрахунок заборгованості по кредиту та пені; виписку про рух коштів по рахунку (т.1 а.с.65).

19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки NISSAN, модель LEAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 11 травня 2017 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги банку станом на 14 вересня 2018 року за період з 01 грудня 2017 року по 14 вересня 2018 року у загальному розмірі 322 829,61 грн., з яких:

-305 425,70 грн. - неповернута сума кредиту;

-10 583,17 грн. - прострочені відсотки;

-4 820,74 грн. - заборгованість по пені за період з 15 вересня 2017 року по 14 вересня 2018 року;

-2 000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (т.1 а.с.68).

15 листопада 2018 року постановою державного виконавця Другого Суворовського ВДВС Свиридюк Л.В. відкрито виконавче провадження (ВП № 57681666) по виконанню виконавчого напису №1800, виданого 19 вересня 2018 року (т.1 а.с.146).

Предметом позову у справі, що наразі переглядається, є визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV (далі - Закон № 1255-IV).

Частинами 1,3 ст.24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги закону є імперативними.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон № 1255-IV пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Отже, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Факт недотримання стягувачем положень ч.3 ст. 24 та ч.1 ст. 27 Закону № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1,3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення як іпотекодавця, так і заставодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення, у тому числі заставодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17; від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18, від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріусу були надані серед іншого: досудова вимога від 13 липня 2018 року та докази її направлення (т.1 а.с.69-71).

Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. При цьому, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Такий правовий висновок у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18, від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19, від 05 квітня 2021 року у справі № 235/2961/19, від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20.

Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 досудової вимоги про повернення заборгованості за договором позики. Тобто відсутнє зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому мав міститься підпис отримувача.

Посилання відповідача на повернення досудової вимоги з відміткою пошти за терміном зберігання не підтверджено матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо неповідомлення позивача про дострокове стягнення заборгованості.

Вказані обставини є порушенням, яке унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц.

Нотаріус під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису.

Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення заставодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем належними доказами не підтверджено факт отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а тому не доведено і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є самостійною і достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції враховано, що надані нотаріусом документи не містять доказів перевірки нотаріусом реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (т.1 а.с.68-88). Підтвердження належної реєстрації надано суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.22).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наявність розбіжностей сум заборгованості у досудовій вимозі та оскаржуваному виконавчому написі, що свідчить про відсутність безспірності суми заборгованості та виключає можливість вчинення виконавчого напису.

В апеляційній скарзі представник АТ «Кредобанк» зазначав, що сума вказана у досудовій вимогі та у виконавчому написі різниться через різницю у місяцях та здійснений погашень протягом 2 місяців. При цьому в кредитному договорі та законодавстві відсутні вказівки на зупинення нарахування відсотків та пені на момент звернення із досудовою вимогою до боржника. Вказана різниця сум нарахованих відсотків та пені не впливає на безспірність заборгованості.

Так, у досудовій вимозі від 13 липня 2018 року зазначено, що станом на 13 липня 2018 року заборгованість за кредитним договором разом з пенею становить 319 264,48 грн., з яких:

-основний борг - 305 425,70 грн;

-прострочені проценти - 7 598,21 грн.;

-нараховані проценти - 1 930,51 грн;

-пеня - 4 310,06 грн (т.1 а.с.69).

03 вересня 2018 року ОСОБА_1 здійснено часткове погашення заборгованості на суму 4 000 грн., що також підтверджено відповідачем випискою з рахунку (т.1 а.с.23,87).

В той час як у виконавчому написі від 19 вересня 2018 року за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги банку станом на 14 вересня 2018 року за період з 01 грудня 2017 року по 14 вересня 2018 року у загальному розмірі 322 829,61 грн., з яких:

-305 425,70 грн. - неповернута сума кредиту;

-10 583,17 грн. - прострочені відсотки;

-4 820,74 грн. - заборгованість по пені за період з 15 вересня 2017 року по 14 вересня 2018 року;

-2 000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (т.1 а.с.68).

Саме на погашення вказаної суми боргу по кредиту було звернуто стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса.

Між тим, відповідно до усталеної практики Верховного Суду право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.

Звернення банку з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, на час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Таким чином, надіславши ОСОБА_1 у липні 2018 року вимогу про дострокове погашення кредиту, АТ «Кредобанк» скористався передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України правом та змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому вимога банку про стягнення процентів та пені, нараховані після звернення з вимогою про дострокове погашення кредиту не може вважатись безспірною.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, а також постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі №359/4206/16-ц та від 30 січня 2019 року у справі №487/3969/16.

Вищезазначені обставини унеможливлювали вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Ураховуючи викладене, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції постановлене без додержання норм процесуального права та з невірним застосуванням норм матеріального права.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Головуючий:

Судді :