Справа № 536/465/21
Провадження № 2/536/31/22
25 січня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Клименко С.М.
за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 22 березня 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись, що 01.10.2006 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір № PLRМRХ06738032, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 2 143 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 05 березня 2021 року утворилась заборгованість на загальну суму 97 011 грн. 07 коп. та враховуючи, що законодавством не передбачено обов`язок кредитора вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, заборгованість, яка є предметом позовних вимог, становить 37 048 грн. 85 коп. та складається з заборгованості за кредитом в сумі 2 137 грн. 26 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 34 473 грн. 47 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 347 грн. 28 коп. та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 90 грн. 84 коп.
Просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 37 048 грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн.
Ухвалою судді від 29 квітня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.
Установлено, що 01 жовтня 2006 року Закціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання заяви № PLRМRХ06738032, відповідно до якої Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 2 143 грн. 90 коп. на строк 12 місяців, з 01.10.2006 року по 01.10.2007 року включно з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 28 грн. 94 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 194 грн. 90 коп. в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 20 по 24 число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 232 грн. 01 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобов`язань Банк відкриває Позичальнику рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.
Згідно змісту вказаної заяви відповідач ознайомилася та згодна із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. Своїм підписом підтверджує факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Згодна, що дана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Підтверджує, що вся надана інформація достовірна. Зобов`язується про всі зміни повідомити банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем надано суду Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), без зазначення дати та періоду дії вказаного документу.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ "Приватбанк", відповідач користувалася кредитними коштами, які у встановленому договором порядку та строки не погасила.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання.
З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за наданим кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 347 грн. 28 коп. та пені в сумі 90 грн. 84 коп. суд враховує таке.
Як встановлено в ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
В ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та процентів за користування кредитом, стягнути заборгованість по комісії та пеню.
У заяві позичальника № PLRМRХ06738032 від 01.10.2006 року містяться положення щодо визначення розміру щомісячної та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту, при цьому, аналіз змісту заяви безперечно свідчить про те, що поняття "винагорода", "комісія" та "пеня" не є тотожними, обов`язок зі сплати цих платежів визначається окремо. Разом з тим, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у вказаній заяві не зазначено.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) як невід`ємну частини спірного договору.
Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають в тому числі умови та порядок нарахування кредиту, права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін (зокрема, порядок та підстави нарахування пені та штрафів), та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, саме у розмірах і порядках нарахування, зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви.
Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01 жовтня 2006 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22 березня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), відсутність у заяви позичальника домовленості сторін про сплату комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Суд вважає, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), наявні в матеріалах даної справи, які не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви позичальника. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Враховуючи вище викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 347 грн. 28 коп. та пені в сумі 90 грн. 84 коп. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині.
Такий висновок суду ґрунтується також на висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.
Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 2 243 грн. 16 коп.
Керуючись статями 13, 81, ч. 2 ст.141, 259, 263-265,279, 280 ЦПК України, на підставі статей 525, 526 ЦК України, суд
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором № PLRМRХ06738032 від 01.10.2006 станом на 05 березня 2021 року в сумі 36 610 (тридцять шість тисяч шістсот десять) грн. 73 коп., а саме: кредит - 2 137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 26 коп., відсотки - 34 473 (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят три) грн. 47 коп. та судовий збір в сумі 2 243 (дві тисячі двісті сорок три) грн. 16 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СуддяС. М. Клименко