Провадження № 4-с/752/99/22
У Х В А Л А

Іменем України

11.01.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

за участі секретаря Потапенко Д.І.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

до Голосіївського районного суду в м. Києві надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича щодо винесення повідомлення від 09.11.2021 року про повернення без виконання виконавчого документа №752/19226/20, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 01.11.2021 року, без прийняття до виконання.

Скарга обґрунтована тим, що 09.11.2021 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Кушніренком Д.А. в рамках виконавчого провадження №67427141 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання в зв`язку з відсутністю в ньому дати народження боржника.

Скаржник вказує, що державним виконавцем порушуються права та інтереси стягувача, а рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у даному випадку, призводить до умисного невиконання виконавчого документа, постановленого Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/19226/20.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.11.2020 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В ході судового розгляду представник заявника підтримав подану скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на те, що підставою для направлення повідомлення про повернення виконавчого документа є відсутність дати народження боржника, однак такі висновки не відповідають фактичним обставинам, оскільки безпосередньо сама резолютивна частина рішення, яка внесена до виконавчого документа містить дані боржника, у т.ч. дату народження, а отже така бездіяльність приватного виконавця є незаконною.

Представник боржника заперечував проти задоволення скарги, зазначаючи на невідповідність виконавчого докукумента вимогам закону.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Скарга обґрунтована тим, що 09.11.2021 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Кушніренком Д.А. в рамках виконавчого провадження №67427141 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання в зв`язку з відсутністю в ньому дати народження боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2021 Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 752/19226/20 про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 1 261,20 грн. судового збору.

Державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренком Дмитром Анатолійовичем складено поідомлення від 09.11.2021 у ВП №67427941 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі змісту повідомлення встановлено, що підставою для його прийняття є те, що у виконавчому документі не зазначено дату народження боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Такий правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року, у якій ідеться про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення. За умови відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації.

Повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формальності, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів.

Крім того, відомості про дані боржника, у т.ч. про дату народження, зазначені в резолютивній частині рішення суду, яка внесена до виконавчого листа, а отже відсутність таких даних безпосередньо в графі, де відображаються дані боржника не позбавляє державного виконавця ідентифікувати його особу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренком Дмитром Анатолійовичем було винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання без дотримання вимог Закону України «про виконавче провадження, а отже його дії є неправомірними.

З огляду на викладене, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича від 09.11.2021 р. про повернення виконавчого документа № 752/19226/20, виданого Голосіївським районним судом м.Києва 01.11.2021 р., без прийняття до виконання.

Зобов`язати уповноваженого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) () вирішити питання про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 752/19226/20, виданого Голосіївським районним судом м.Києва 01.11.2021 р., у спосіб, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя