Справа № 128/1691/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13.01.2022 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Фольварковій Н.О.

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, Державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Євгена Вячеславовича , Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Скакун Олени Василівни « про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, про зняття з державної реєстрації речових прав земельних ділянок» та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі 1/2 часток земельних ділянок,-

УСТАНОВИВ:

26.06.2019 позивач звернулася до Вінницького районного суду з вищевказаним первісним позовом, який, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Т.1 а.с. 189-190), обґрунтувала тим, що в 2017 вона зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Степанівської сільської ради Вінницького району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, в якому посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім інших спадкоємців помер її дід ОСОБА_3 .

Вказує, що після його смерті відкрилася спадщина на 3/10 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та 1/2 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,1941 га у межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що раніше належала ОСОБА_4 та на земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 2,0397 га, що також розташована на території Степанівської сільської ради та належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №050419, виданого на підставі розпорядження Вінницької РДА від 12.04.2002

Зазначає, що в ході підготовки до складання позову по справі за №128/849/17 та з метою з`ясування маси спадкового майна, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , вона з`ясовувала, чи приватизовані на ім`я ОСОБА_3 земельні ділянки, які надані для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення сільського господарства.

Вказує, що на запити адвоката , Степанівська сільська рада надала довідку за №625 від 27.09.18, в якій зазначила, що за житловим будинком АДРЕСА_1 по земельно-шнуровій книзі сільради рахується земельна ділянка площею 0,5505 га, з яких: - 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку; - 0,3005 га - для ведення особистого селянського господарства. Рішення про її приватизацію сільською радою не приймалося, державний акт не видавався.

Зазначає, що архівний відділ Вінницької РДА надав довідку за №90 від 22.03.2016 в якій зазначив, що в документах 8 сесії 23 скликання Степанівської сільради Вінницького району від 25.12.1999 відомостей про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,5505 га гр. ОСОБА_3 - не виявлено.

Тому вона не включила до складу спадкового майна вказані земельні ділянки.

Зазначає, пізніше їй стало відомо про те, що в 2019 відповідач ОСОБА_2 невідомо яким чином зареєстрував право власності на земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,3005 га на ім`я ОСОБА_3 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримав свідоцтво про право на спадщину на вказані земельні ділянки на своє ім`я.

Вважає, що Державний акт, копія якого була надана державному реєстратору речових прав і на підставі якого була проведена реєстрація права власності приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,3005 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які видані на ім`я померлого ОСОБА_3 слід визнати недійсними в зв`язку з тим, що вони були видані всупереч закону, а саме: ст.ст.116, 118, 140 ЗК України, Закону України «Про органи місцевого самоврядування», Інструкції про порядок складання технічної документації для встановлення меж земельної ділянки.

Вказує, що на запит адвоката, Степанівська сільрада в своїй довідці за №264 від 21.05.2019 повідомляє, що по земельно-шнуровій книзі сільради за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0,5505 га.

Зазначає, що згідно наданої ксерокопії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку вказана земельна ділянка передавалася у приватну власність на підставі записів в книзі реєстрації громадян, яким безкоштовно передано у власність земельні ділянки. ОСОБА_3 видавалося рішення 8 сесії 23 скликання Степанівської сільради від 25.12.1999 на руки, однак позивачу (представнику) на підставі запиту адвоката вказане рішення не надано, та окрім довідки за №264, надано ксерокопію книги реєстрації громадян, яким безкоштовно передані у приватну власність земельні ділянки по с. Степанівка, де під №410 значиться ОСОБА_3 0,25 га.

Вказує, що архівна довідка за №134/01-29 від 16.05.2019, яка знову надана на запит адвоката, свідчить про те, що відомості про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 відсутні.

Вважає, що спірні земельні ділянки не входили до спадкової маси і при житті ОСОБА_3 не набув прав на реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки.

Тому, просить суд:

1) визнати недійсним державний акт про право приватної власності на землі серії ВН №2011 від 21.07.2000 виданий на підставі рішення 8 сесії 23 скликання від 25.12.1999 на земельну ділянку розміром 0,5505 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд 0,2500 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,3005 виданого ОСОБА_3 ;

2) визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки:

-площею 0,1552 га, кадастровий номер :02:005:0033, зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 під реєстраційним номером 206 від 02.05.2019 , яке видано державним нотаріусом Когутницьким Євгеном Вячеславовичем;

-площею 0,25 га, кадастровий номер :02:005:0035, зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 під реєстраційним номером 206 від 02.05.2019 , яке видано державним нотаріусом Когутницьким Євгеном Вячеславовичем;

-площею 0,1453 га, кадастровий номер :02:005:0034, зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 під реєстраційним номером 206 від 02.05.2019 , яке видано державним нотаріусом Когутницьким Євгеном Вячеславовичем;

3) зняти з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_3 після його смерті - земельні ділянки:

-площею 0,25 га з кадастровим номером з :02:005:0035, зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 31053322, реєстраційний номер ОНМ : 206;

-площею 0,1453 га, кадастровий номер :02:005:0034, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 31049689, реєстраційний номер ОНМ 206;

- площею 0,1552 га, кадастровий номер :02:005:0033, зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 31053214, реєстраційний номер ОНМ 206.

09.07.2019 ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області первісний позов залишений без руху.

02.08.2019 ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі правилами загального позовного провадження.

19.09.2019 відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 , через канцелярію суду подано зустрічну позовну заяву ( Т. 1 а.с.140), пред`явлений до ОСОБА_1 про виділення в натурі 1/2 часток трьох земельних ділянок, який умотивований тим, 02.05.2019 державним нотаріусом йому видано три свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька- ОСОБА_3 на 1/2 часток трьох земельних ділянок, на підставі яких була проведена державна реєстрація трьох земельних ділянок, а саме : будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд з кадастровим номером :02:005:0035; ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:005:0034 ; ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:005:0033.

Вказує, що 12.02.2019 Вінницьким районним судом винесено рішення по справі 128/1284/18, позивач за зустрічним позовом дійшов до висновку про звернення державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво права на спадщину за законом на 1/2 частки, а також провести державну реєстрацію трьох земельних ділянок які, належали його батьку ОСОБА_3 до його смерті, що ним і було зроблено.

Зазначає, що 03.05.2019 він звернувся до ОСОБА_1 з проханням досягнути угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння, однак вона йому відмовила, посилаючись на те, що вона вже засіяла сільськогосподарською продукцією на його половині; 06.05.2019 він письмово звернувся до голови Степанівської сільської ради з проханням сприяти йому у виділенні його частки яка незаконно знаходиться у ОСОБА_1 , однак відповіді він не отримав; 08.05.2019 він надіслав до відповідача ОСОБА_1 , рекомендований лист з повідомленням про вручення, з проханням протягом п`яти днів надати свій письмовий дозвіл на встановлення, меж для подальшого використання цих земельних ділянок або їх продажу. Даний лист вона отримала 13.05.2019 ; 16.05.2019 він повторно надіслав до відповідача рекомендований лист з повідомленням про вручення, даний лист вона також отримала 17.05.2019, однак відповіді надано не було.

Вважає, що він вичерпав усі засоби мирного, досудового врегулювання цього спору, а відтак, зі сторони відповідача було свідомо та навмисно порушене його право, вільно користуватися своєю земельною ділянкою, яка по праву належить йому.

Тому, просить суд :

- виділити йому в натурі по 1/2 частці із земельної ділянки площею 0,1552 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер :02:005:0034, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0,1453 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :02:005:0033, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :02:005:0035, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, у розмірі 32 гривні, яка завдана за оплату поштової кореспонденції яка двічі 08.05.2019 та 16.05.2019 надсилалася на її адресу, а також судові витрати просив покласти на сторону відповідача.

Також, разом із зустрічним позовом ОСОБА_2 подав заяву про призначення у даній справі судову земельно-технічну експертизу , проведення якої просив доручити експертам Подільського центру судових експертиз, на вирішення яких поставити питання щодо визначення варіантів поділу цих трьох земельних ділянок в натурі по 1/2 їх часток; витрати за проведення якої просив покласти на нього.

Ухвалою Вінницького районного суду від 25.02.2020 зустрічний позов прийняти до спільного розгляду із первісним.

19.09.2019 від позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 надійшов відзив на первісний позов (Т.1 а.с.150), з якого убачається, що на думку ОСОБА_2 вказаний позов є безпідставним. Даний відзив умотивовано тим, що 02.05.2019 йому Державною нотаріальною конторою Вінницького району видано три свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки, а також була проведена державна реєстрація трьох спірних земельних ділянок. Зазначає, що довідка Степанівської сільради від 27.09.2018 № 625 є неналежним доказом у справі, у даній довідці зазначалося, що рішення про приватизацію сільською радою не приймалося, державний акт не видавався. Вважає, що сільська рада немає права приймати рішення про приватизацію цієї земельної ділянки, оскільки це не входить до її компетенції, а висловлювання, що державний акт на земельну ділянку Степанівської сільрадою не видавався, це суперечить самому змісту самого державного акту, на якому убачається підпис голови Степанівської сільської ради та проставлена печатка установи.

Вказує, що посилання позивача ОСОБА_5 на архівну довідку Вінницької РДА від 22.03.2016 № 90, з якої убачається що в документах 8 сесії 23 сходки Степанівської Вінницького району від 25.12.1999 відомостей про передачу у приватну власність трьох земельних ділянок його батьку не виявлено, не свідчить про те що існування такого рішення немає взагалі; воно могло бути помилково не долучене до матеріалів або втрачено.

Вказує, що позивач не надала підтвердження жодного доказу, що вона вчиняла усі відповідні заходи, чи зверталася вона до Управління Держгеокадастру у Вінницькій області, для отримання копії такого рішення.

Зазначає, що спірний державний акт видавався та підписувався головою сільської ради, тому є законним.

Вважає, що з копії Книги про реєстрацію громадян, яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність, яку було долучено позивачем підтверджується факт , що його батько писав заяву на отримання цих трьох земельних ділянок.

Вважає, що Степанівська сільська рада свідомо втратила рішення 8 сесії 23 скликання від 25.12.1999, яким передано у приватну власність земельну ділянку його батьку.

Зазначає, що Степанівська сільська рада протягом 20 років з дати існування державного акту, отримувала від його батька податок на землю, знаючи про існування такого акту та не зверталася до відповідних органів про визнання недійсним даного державного акту.

Вказує, що в первісній позовній заяві позивач посилається, що державний акт виданий на ім`я його батька слід визнати недійсним, однак, така вимога ставилася у справі 128/4831/15-ц, таким чином позовна давність сплила для звернення позивача до суду з даною позовною вимогою.

З огляду на вищезазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

20.02.2020, через канцелярію суду від позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 надійшов відгук на відзив відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , ( Т.1 а.с.177-179) який нею умотивовано тим, що у відзиві на первісний позов ОСОБА_2 піддає сумніву те, що вона за допомогою адвоката зверталася як до сільської ради, так і до Державного архіву Вінницького району із запитами щодо надання їй рішення сесії сільської ради про надання дозволу ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки площею 0,5505 га, що розташована в АДРЕСА_1 , а якщо і зверталася з такими запитами, то вказані дії слід вважати незаконними.

Вказує, що вона дійсно зверталася до вищевказаних організацій за допомогою запиту адвоката, що убачається із відповідей, надісланих на запити та вказані обставини не є суттєвими для вирішення справи по суті.

Зазначає, що сільська рада на запит адвоката відповіла, що ні рішення сесії сільради про надання дозволу ОСОБА_3 , на приватизацію спірної земельної ділянки, ні копії Державного акту в матеріалах сільради не має.

Вказує, що ті обставини, що в Книзі реєстрації громадян, що отримали державні акти на право власності на земельні ділянки по Степанівській сільській раді значиться прізвище ОСОБА_3 , ніяким чином не підтверджує факт надання йому дозволу на приватизацію земельної ділянки та проходження всіх етапів приватизації, передбачений ст.ст.116,118 ЗК України.

Зазначає, що не відповідає дійсності та закону і не може бути прийнято судом до уваги, твердження ОСОБА_2 про те, що вона знала про існування рішення 8 сесії 23 скликання Степанівської сільської ради про надання ОСОБА_3 дозволу на приватизацію землі.

02.06.2020 через канцелярію суду від відповідача за первісним позовом Державного реєстратора відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг ВМР Скакун О.В. надійшов відзив на первісну та зустрічну позовні заяви.

Даний відзив мотивовано тим, що відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 05.04.2019 державним реєстратором на підставі державного акту на право приватної власності на землю ВН № 2011 та інших документів, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46336980; № 46331946; № 46337119, на підставі яких 29.03.2019 внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 31053214; № 31049689; № 31053322 відповідно про право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки за кадастровими номерами: :02:005:0033; :02:005:0034; :02:005:0035.

Вказує, що державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Зазначає, що як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру, які було сформовано реєстратором при проведенні вказаних вище реєстраційних дій, право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: :02:005:0033; :02:005:0034; :02:005:0035 зареєстровано в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_3 .

Вважає, що нею, як державним реєстратором дотримано вимог законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме манно та їх обтяжень, при проведенні зазначених вище реєстраційних дій. Щодо вимог про зняття з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно земельних ділянок, то скасування рішенням суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) є підставою для скасування відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З посилкою на постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 455/1496/16-ц та 361/4307/16-ц від 13.06.2018 вказує, що державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, якщо такі вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого державна реєстрація була проведена.

Вважає, що державний реєстратор в даній цивільній справі не може вважатись належним відповідачем в розумінні ЦПК України, а отже позовні вимоги до нього щодо зняття з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно земельних ділянок не можуть бути задоволені судом, так як такі вимоги є передчасними, а дії державного реєстратора були правомірними.

Просить суд відмовити в частині позовних вимог до державного реєстратора щодо зняття з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно земельних ділянок.

15.01.2021 до судового засідання не з`явилися: позивач - відповідач ОСОБА_1 по невідомим для суду причинам ; від імені відповідача-позивача ОСОБА_2 11.01.2021 , за підписом фізичної особи ОСОБА_6 , подано через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 , в якій останній просив відмовити у первісному позові, задовольнити зустрічний позов та проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 ; відповідач за первісним позовом - представник Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області надав суду заяву про слухання справи у відсутності сільської ради, при розгляді справи покладається на думку суду (Т.1 а.с.159); відповідач за первісним позовом - Державний реєстратор відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг ВМР Скакун О.В. згідно поданого відзиву, просила розглядати справу за її відсутності; представник Вінницької районної державної нотаріальної контори надала суду заяву про розгляд справи без присутності представника, при розгляді справи покладається на думку суду (Т.1 а.с.73).

15.01.2021 в судовому засіданні представник позивача- відповідача адвокат Коваль Т.Д. підтримала первісний позов у повному обсязі, з підстав зазначених у ньому, надала аналогічні пояснення та просила суд повністю їх задовольнити, в свою чергу, відмовити у повному обсязі у задоволені зустрічного позову з підстав зазначених у нею у її клопотанні (Т.1 а.с.182-183), оскільки вважає, що державний акт на землю на ім`я ОСОБА_3 виданий незаконно, а первісний та зустрічний позов є невзаємопов`язаними.

05.02.2021 представник позивача- відповідача адвокат Коваль Т.Д. подала заяву через канцелярію суду в якій просила суд проводити подальший розгляд даної справи у її відсутності та відсутності позивача , врахувавши надані нею суду пояснення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2021 залучено у якості правонаступника відповідача Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області - Вороновицьку об`єднану територіальну громаду Вінницького району Вінницької області.

29.07.2021 в судове засідання з`явився відповідач- позивач ОСОБА_2 , який підтримав подану ним зустрічну заяву , однак пояснення по ній не зміг суду надати , так як не знайомий з її змістом. Підтримав підписане ним клопотання про призначення судової земельно- технічної експертизи в рамках його зустрічної заяви, однак відмовився нести витрати за її проведення , оскільки у нього не має фінансової можливості і він вважає , що ці витрати повинна сплачувати саме позивач ОСОБА_1 , яка звернулася до суду з позов до нього.

Інші учасники цивільної справи не з`явилися до судового засідання, попередньо подавши заяви про проведення розгляду справи у їх відсутності .

28.12.2021 до судового засідання учасники цивільної справи не з`явилися до судового засідання, попередньо подавши заяви про проведення розгляду справи у їх відсутності .

Тому, суд вважає за моживе провести розгляд справи у відсутності учасників справи.

Вислухавши пояснення представника позивача- відповідач Коваль Т.Д. , відповідача- позивача ОСОБА_2 , дослідивши наявні у справі процесуальні заяви учасників справи , а також докази та оцінивши їх сукупності, суд вважає, що первісний та зустрічний позови є необґрунтованими та такими, що підлягають відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом установлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю Серії ВН № 2011 ОСОБА_3 на підставі рішення 8 сесії 23 скликання Степанівської сільської ради народних депутатів від 25.12.1999 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5505 га в межах та згідно планом , яка розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району, землю передано для обслуговування жилого будинку і господарських споруд - 0,2500 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,3005 га, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52 від 21.07.2000. Даний державний акт підписаний головою Степанвської сільської ради народних депутатів ОСОБА_8 та має відтиск печатки вищевказаної сільської ради. ( Т. 1 а.с.27,133).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що убачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.10.2012 ( Т.1 а.с. 13).

Судом установлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_9 (донька), що підтверджується матеріалами спадкової справи ( Т.1 а.с.75-139).

Дружина ОСОБА_3 та матір ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( Т.1, а.с.98 зворотна сторона)

Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , прийняли належним чином, а саме : відповідач- позивач ОСОБА_2 , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, а ОСОБА_9 - постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інших спадкоємців першої черги за законом та ( або) за заповітом після смерті ОСОБА_3 немає, що підтверджується копією спадкової справи № 166/2013 року, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 75-139).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 03.04.2013 ( Т.1 а.с.24), яка являлась донькою ОСОБА_3 , що убачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ( Т 1 а.с.26) та матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 24.07.1989 (Т.1 а.с.25).

Відповідно до архівної довідки від 22.03.2016 №90, виданої архівним відділом Вінницької РДА в документах 8 сесії 23 скликання Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.12.1999 відомостей про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,5505 га громадянину ОСОБА_3 не виявлено ( Т.1 а.с. 36). Дані відомості також зазначені в архівній довідці, виданої архівним відділом Вінницької РДА від 17.05.2019 № 134/01-29 ( Т. 1 а.с.38).

Відповідно до копії книги реєстрації громадян, яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність жителям с. Степанівки Вінницького району, яка засвідчена Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області убачається, що під номером 419 значиться ОСОБА_3 , якому передано земельну ділянку площею 0, 25 га.(Т.1 а.с. 46-49).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.07.2018 (Т.1 а.с.29-35) установлено, що розмір частки в майні колгоспного двору, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кожного члена двору становить: ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 - 1/5 частки, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/5 частки, ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , - 1/5 частки, ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , - 1/5 частки, та ОСОБА_1 - 1/5 частки. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 17/20 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зокрема на 1/5 частку, яка належить їй, як члену колгоспного двору та 11/20 частки в порядку спадкування за законом, що раніше належала ОСОБА_9 і на 1/10 частку, що раніше належала ОСОБА_10 . Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 грудня 2015 року, видане ОСОБА_2 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 2-5066 на 1/2 частку спадщини, на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер 0:01:005:0105, площею 2,1941 га у межах згідно з планом, розташовану за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Степанівська сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі Державного акта серії ІІ-ВН № 050420, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 27 червня 2003 року, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 12 квітня 2002 року № 216, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №398, ОСОБА_4 , а саме в частині визначення розміру частки спадкового майна, яке складає 1/4 частку замість 1/2 частки. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 2,1941 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Степанівська сільська рада, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії II-ВН № 050420, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 27 червня 2003 року, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 12 квітня 2002 року №216, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 398. Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.10.2018 дане рішення залишено без змін (Т.1 а.с. 15-22). В свою чергу, які Постановою Верховного Суду від 29.07.2020 залишені без змін.

Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 27.09.2018 №625 за житловим будинком під АДРЕСА_1 , по земельно-шнуровій книзі сільської ради рахується земельна ділянка площею 0,5505 га з яких: 0,25 га-для будівництва та обслуговування жилого будинку; 0,3005га-для ведення особистого селянського господарства. Рішення про її приватизацію сільською радою не приймалось, державний акт не видавався (Т.1 а.с. 49).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2019 №264 за житловим будинком під АДРЕСА_1 , по земельно-шнуровій книзі сільської ради рахується земельна ділянка площею 0,5505 га з яких: 0,25 га-для будівництва та обслуговування жилого будинку; 0,3005га-для ведення особистого селянського господарства. Згідно наданої копії Державного акту Серії ВН № 2011, який виданий на ім`я ОСОБА_3 дана присадибна ділянка в приватну власність надавалась на підставі записів в книзі реєстрації громадян , яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність жителям с. Степанівка Вінницького району видавалось рішення 8 сесії 23 скликання Степанівської сільської ради народних депутатів від 25.12.1999 на руки ОСОБА_3 ( Т.1 а.с. 37).

02.05.2019 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є син ОСОБА_2 в 1/2 частці та дочка ОСОБА_9 - в 1/2 частці. Спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1453 га, кадастровий номер :02:005:0034, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому. Право власності спадкодавця зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності : 31049689, реєстраційний номер 206. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ часту вищевказаного спадкового майна видано ОСОБА_2 ( Т.1 а.с.39,136 зі звороту).

Відповідно до Витягу, право власності на цю 1/2 частку земельної ділянки, 29.03.2019 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер нерухомого майна 206, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка площею 0,1453 га, кадастровий номер :02:005:0034, за відповідач- позивачем ОСОБА_2 (Т.1 а.с.40).

Також, 02.05.2019 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є син ОСОБА_2 в 1/2 частці та дочка ОСОБА_9 - в 1/2 частці. Спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0, 1552 га, кадастровий номер :02:005:0033, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому. Право власності спадкодавця зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності : 31053214, реєстраційний номер 206. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ часту вищевказаного спадкового майна видано ОСОБА_2 ( Т.1 а.с.41,135).

Відповідно до Витягу, право власності на цю 1/2 частку земельної ділянки 29.03.2019 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер нерухомого майна 206, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка площею 0,1552 га, кадастровий номер :02:005:0033 (Т.1 а.с.42).

Крім цього, 02.05.2019 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є син ОСОБА_2 в 1/2 частці та дочка ОСОБА_9 - в 1/2 частці. Спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0, 2500 га, кадастровий номер :02:005:0035, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлому. Право власності спадкодавця зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 31053322, реєстраційний номер 206. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ часту вищевказаного спадкового майна видано ОСОБА_2 ( Т.1 а.с.43,138).

Аналогічно, відповідно до Витягу, право власності на цю 1/2 частку земельної ділянки 29.03.2019 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер нерухомого майна 206, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :02:005:0035 (Т.1 а.с.44).

03.05.2019 представник ОСОБА_11 за довіреністю - ОСОБА_6 звернувся до голови Степанівської сільської ради Вінницького району з зверненням про мирне врегулювання спору між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 щодо використання спірних трьох земельних ділянок та встановлення на них межових знаків. Даний запит було отримано сільською радою 06.05.2019 (Т.1 а.с.141). Також з листом про встановлення межових знаків на спірних земельних ділянках звернувся ОСОБА_6 до ОСОБА_1 ( Т.1 а.с.142).

На виконання вимог ухвали суду від 25.02.2020 Вінницькою РДА надано три копії реєстраційних справ, які сформовані при реєстрації права власності за ОСОБА_3 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:005:0035, :02:005:0033, :02:005:0034, 1/2 частки яких зареєстрована на ОСОБА_2 .

У даних реєстраційних справах містяться: картки прийому заяв №161577206, №161574287, №161533920; заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( заявник ОСОБА_6 ); державний акт серії ВН 2011 ( завірена копія ( Т.2 а.с.5); копії квитанцій про сплату адміністративного збору; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , довідки про надання відомостей з спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 ; витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 ; загальні відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами :02:005:0035, :02:005:0033, :02:005:0034, які належали ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ВН № 2011; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відносно земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:005:0035, :02:005:0033, :02:005:0034, які належать ОСОБА_3 ; внутрішні описи реєстраційних справ; заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( заявник ОСОБА_2 ), копії квитанцій про сплату адміністративного збору; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відносно земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:005:0035, :02:005:0033, :02:005:0034, Ѕ частки яких належать ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину на справі спільної часткової власності ( Т.2 а.с.1-50)

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 10 ЗК України ( в ред. 1990 станом на час виникнення правовідносин) до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗК України ( в ред. 1990 станом на час виникнення правовідносин) передбачено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови -до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЗК України ( в ред. 1990 станом на час виникнення правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЗК України ( в ред. 1990 станом на час виникнення правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно з підпунктом 34 пункту 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин.

Отже, вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно абзацу 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України (справа 6-57цс13 від 19.06.2013 року), державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Як установлено з матеріалів справи, відповідно до копії книги реєстрації громадян, яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність жителям с. Степанівки Вінницького району, яка засвідчена Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області убачається, що під номером 419 значиться ОСОБА_3 , якому передано земельну ділянку площею 0, 25 га.(Т.1 а.с. 46-49).

На 8 сесії 23 скликання Степанівської сільської ради народних депутатів від 25.12.1999 вирішувалося питання про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,5505 га в межах та згідно планом , яка розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району, що підтверджується довідкою-про те, що це рішення надавалося ОСОБА_3 на руки.

З копії Державного акту Серії ВН № 2011, який виданий на ім`я ОСОБА_3 дана присадибна ділянка в приватну власність надавалась на підставі записів в книзі реєстрації громадян , яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність жителям с. Степанівка Вінницького району видавалось рішення 8 сесії 23 скликання Степанівської сільської ради народних депутатів від 25.12.1999 на руки ОСОБА_3 ( Т.1 а.с. 37).

З трьох копій матеріалів реєстраційних справ на ці три земельні ділянки, судом установлено, що державна реєстрація права власності на земельні ділянки 23.9.03.2019 проводилася на підставі примірника Державний акту на право приватної власності на землю Серії ВН № 2011, виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно до п 66. Постанови КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи (Пункт 66 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 806 від 09.11.2016)

Суд вважає, що державна реєстрація права власності на ці три земельні ділянки проведено у відповідність до чинного законодавства, ( Т.2 а.с.2-50), а саме представником спадкоємця ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , подана звірена копія Державного акту на право приватної власності на землю Серії ВН № 2011, виданий на ім`я ОСОБА_3 ; витяги з Державного земельного кадастру на ці земельні ділянки ; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , а також три реєстраційні справи містять документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом яким заведено відповідну спадкову справу.

Згідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Так, судом установлено, що єдиними спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину на ці три земельних ділянок по 1/2 частках після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 .

В свою чергу, позивачем - відповідачем ОСОБА_1 , не зазначено у позові та не доведено перед судом яким чином цей державний акт отриманий дідом позивача - відповідача ОСОБА_1 , а подальшому отримані її дядьком ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки на ці вищевказані три земельні ділянки, порушують її права.

При чому, як позові не заначено , так і судом не встановлено, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди в отримані свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті своєї матері- ОСОБА_9 на інші 1/2 частки цих трьох земельних ділянок.

Окрім того , з не зрозумілих для суду підстав, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , просить серед іншого визнати и недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом у цілі три земельні ділянки, водночас, нотаріусом видані ОСОБА_2 такі свідоцтва на 1/2 частики цих земельних ділянок.

Підсумовуючи вказане, суд не вбачає підстав для захисту прав ОСОБА_1 , оскільки в межах заявлених нею позовних вимог, суд вважає, що позивач- відповідач ОСОБА_1 не навела та не довела належними, достатніми та допустимими доказами перед судом, яке саме її право порушене виданим державним актом на право приватної власності на землю Серії ВН № 2011 на ім`я ОСОБА_3

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Тому у задоволені первісного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Оскільки суд відмовив у задоволені первісного позову по суті , тому заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності за первісним позовом , суд не розглядав.

Відмовляючи у зустрічному позові суд виходить з такого.

Згідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно до роз`яснень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за N 8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання.

В судовому засіданні 29.07.2021 суд відмовив у задоволені клопотання відповідача- позивача ОСОБА_2 про призначення судової земельно- технічної експертизи в рамках його зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 відмовився нести витрати за її проведення.

Також, у відповідності ч.1 ст. 106 ЦПК України, ОСОБА_2 не було поданий суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився нести витрати на проведення експертизи , а вирішення судом зустрічних позовних вимог про виділ 1/2 часток трьох земельних ділянок в натурі потребує спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а саме : висновку судової земельно- технічної експертизи, тому суд позбавлений можливості без наявності такого висновку задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 .

Тому суд відмовляє у задоволені цих позовних вимог ОСОБА_2 .

Окрім того, суд відмовляє у задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення з позивача- відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду, у розмірі 32 гривні, яка завдана йому за оплату поштової кореспонденції яка двічі 08.05.2019 та 16.05.2019 надсилалася ним на її адресу, оскільки ОСОБА_2 не довів перед судом , що у сенсі положень ст. 133 ЦПК України, ці витрати є судовими витратами, пов`язаними з розглядом даної цивільної справи.

У зв`язку з відмовою позивачу ОСОБА_1 у задоволені первісного позову у повному обсязі , тому у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, понесені нею судові витрати підлягають залишенню за нею.

Ухвалою суду від 25.02.2020 серед іншого звільнено відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору за подачу зустрічного позову.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, Державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Євгена Вячеславовича , Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Скакун Олени Василівни « про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, про зняття з державної реєстрації речових прав земельних ділянок» - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі 1/2 часток трьох земельних ділянок та стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13.01.2022.

Суддя: Олена САЄНКО