Справа №: 653/10/22
Провадження № 2/653/184/22
У Х В А Л А

іменем України

10 січня 2022 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Делалова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Генічеської міської ради, треті особи: Українська товарна біржа «Українська товарна біржа», Товарна біржа «Українська» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Генічеського районного суду Херсонської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Перевіривши подану позовну заяву та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви викладені в ст.175 ЦПК України, відповідно до якої, чітко регламентовано, що позовна заява подається до суду в письмовій формі та повинна містити, зокрема виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з позовної заяви позивачі просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 09.12.2003р. №342535 частки бази, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 61/125 ідеальної частки, укладений між ВАТ «Генічеськагротехпостач» та ОСОБА_4 , зареєстрований на Українській товарній біржі, а також визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності на зазначене вище нерухоме майно в рівних частках кожному.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, зазначаючи при цьому, що він втрачений.

Проте до матеріалів справи позивачі належних доказів неможливості оформити право на спадщину у нотаріальній конторі, а також втрати та неможливості отримати дублікат правовстановлюючого документу не долучено. Позивачами надано лише письмові роз`яснення нотаріуса, а також запити на адресу третіх осіб про можливість отримати дублікат правовстановлюючого документу, при цьому відповіді від зазначених осіб, суду не надано.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин позивачі, ставлячи питання про визнання за ними у судовому порядку права власності на майно у порядку спадкування, мають вказати на правові підстави їх звернення саме до суду з подібною вимогою, - мають надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно та надати письмову відмову (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) нотаріуса у видачі такого свідоцтва з вказівкою на підстави такої відмови, натомість позивачі надають лише роз`яснення нотаріуса, з яких вбачається про необхідність надати правовстановлюючі документи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Позивачі посилаються на причину неможливості отримати свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів, проте жодного доказу на підтвердження втрати чи знищення зазначених документів не надають.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В додатках до позовної заяви зазначена квитанція про сплату судового збору, однак перекреслена і фактично є відсутньою.

Згідно ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

А тому з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачами не було додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за подання заяви за кожну вимогу майнового та немайнового характеру.

Так, у своєму позові, позивачі заявляють вимогу про визнання права власності на 61/125 частки бази по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 .

Згідно п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна .

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачі звертаються з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу, що є вимогою немайнового характеру, а також визнання права власності на частку бази, тобто з вимогою майнового характеру. В позовній заяві вказана ціна позову 52 367,00 грн. Однак, жодних відомостей про те, звідки взята ця сума і чи відповідає вона дійсній вартості майна, суду не надано.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

За приписами абз. 3 п. 2 розділу ІV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, що зазначається в такому звіті.

Тягар доказування вартості майна несе позивач. Відтак, позивачами не надано доказів проведення належної оцінки майна та не вказано ціни позову, яка б відповідала дійсній вартості майна, яке є предметом спору та відповідно сплачено судовий збір за всі вимоги.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При таких обставинах позовну заяву слід залишити без руху, про що повідомити позивачів і надати їм строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали.

В якості усунення недоліків позивачам слід надати суду:

-докази втрати правовстановлюючого документу на спірне майно, а також докази (відповідь третіх осіб) неможливості отримати його дублікат;

-постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину із зазначенням підстав такої відмови, з урахуванням п.п. 4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ і п.3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України;

-визначити дійсну вартість майна, шляхом його оцінки та сплатити судовий збір, виходячи з дійсної вартості майна за вимогу майнового характеру та 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст. 175,177, 185,258-260 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Генічеської міської ради, треті особи: Українська товарна біржа «Українська товарна біржа», Товарна біржа «Українська» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, залишити без руху, запропонувавши позивачам в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути ці недоліки.

У разі усунення недоліків у встановлений строк заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Роз`яснити позивачам, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова