Справа № 490/3855/21
н/п 2/490/3435/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
25 січня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та Орган опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
25.05.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та Орган опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів, починаючи з подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не приділяє уваги її вихованню, не утримує матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
26.05.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 31.05.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.01.2022 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про народження виданого 24.06.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції).
Згідно відповіді Дошкільного навального закладу №84 Комбінованого типу від 26.04.2021 року №21/01-23 повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад №84 з 06.06.2017 року. Зі слів педагогів групи, в якій виховується ОСОБА_3 , її мама ОСОБА_1 приймає участь у житті групи, постійно цікавиться успіхами доньки, приводить і забирає її з дитячого садочку, здійснює оплату за харчування, приділяє увагу розвитку, вихованню дитини. Батько дівчинки ОСОБА_2 , після їх повернення до м. Миколаєва, не приймає участі у дошкільному житті ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку практичного психолога закладу щодо психічного та емоційного стану ОСОБА_3 , які викладені в психологічній характеристиці, в ході обстеження виявлено підвищений рівень тривожності, скритності, емоційний стан був нестабільним.
На підставі довідки (листа) репетитора з англійської мови ОСОБА_6 повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує уроки англійської мови з 19.03.2021 року, оплату за навчання здійснює мама дівчинки. Батько дівчинки, ОСОБА_2 , не приймає участь у даному процесі.
Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради, керуючись ч. 5 ст. 19, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
В ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.
Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач не піклується про свою дитину, не переймається її розвитком та здоров`ям.
Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно його дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).
Враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх її заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 25 травня 2021 року (день подання позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття.
З врахуванням перебування на теперішній час дитини з матір`ю та знаходження на її утриманні, то аліменти підлягають стягненню на користь позивачки.
Враховуючи те, що на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється при поданні заяви про захист прав малолітніх осіб, а позивачкою було сплачено 908,00 грн., судового збору, тому, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки в сумі 908,00 грн., та з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за другу позовну вимогу у розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно його дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кошти (аліменти) на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 травня 2021 року і до досягнення ними повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Саламатін