Постанова

Іменем України

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 331/364/19

провадження № 61-791св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко Світлана Михайлівна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, у складі судді Антоненко М. В.,

від 28 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В., від 08 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори

Бережко С. М. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , щодо майна якого за заявою його матері (баби позивача) ОСОБА_3 14 вересня 2015 року у Четвертій запорізькій державній нотаріальній конторі (далі - Четверта ЗДНК) було заведено спадкову справу № 243/2015.

15 вересня 2015 року позивач також подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3

07 червня 2017 року позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби, на підставі якої було заведено спадкову справу № 162/2017.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя на праві спільної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що успадкувала зазначену квартиру після смерті батька та баби, однак свідоцтво про право на спадщину їй до теперішнього часу нотаріусом не видано, не прийнято ніякого рішення про відмову у видачі свідоцтва та не надано роз`яснень щодо вирішення цього питання в судовому порядку, хоча з часу відкриття спадщини минуло декілька років.

Під час відвідувань нотаріуса протягом 2017-2018 років, позивачу конкретної інформації та роз`яснень надано не було, у доступі до ознайомлення із матеріалами спадкових справ було відмовлено.

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 надіслала нотаріусу письмову заяву про вчинення певних дій, надання інформації та документів, в якій просила:

1) надати довідки (витяги зі спадкового реєстру) щодо реєстрації спадкових справ, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

2) надати в письмовій формі об`єктивну та вичерпну інформацію з оформленням у встановленому порядку відповідного документу (постанови) про причини відмови до цього часу у вчиненні нотаріальних дії щодо оформлення спадкових прав (видачі свідоцтва про право на спадщину) на квартиру загальною площею 58, 91 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) надіслати на поштову адресу (

АДРЕСА_2 ) копії усіх документів, які містяться в спадкових справах, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Листом нотаріуса від 28 листопада 2018 року зазначена заява була залишена без задоволення із роз`ясненням, що затримка у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена наявністю зареєстрованого арешту на спадкове майно та необхідністю його зняття, про що позивачу нібито було повідомлено при зверненні у квітні 2018 року.

Позивач вважала таку відмову нотаріуса формальною та такою, що містить недостовірну інформацію, а саме по собі надання відповіді нотаріусом про відмову у видачі свідоцтва на спадщину у вигляді листа, без винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, протиправною.

Також зазначала, що нотаріус вимагає від неї сплати вартості послуг за надання інформації, хоча позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та звільнена від сплати держмита.

Позивач посилалась на те, що бездіяльність нотаріуса, приховування інформації та зволікання у видачі свідоцтва про право на спадщину створює перешкоди у користуванні спадковим майном, вона втратила нормальну працездатність, душевну рівновагу, постійно перебуває у стресовому стані, відчуває нервові зриви та душевні хвилювання, у тому числі за свою неповнолітню дитину та її майбутнє, оскільки після смерті рідних вона планувала переїхати з дитиною на постійне місце проживання в успадковану квартиру, що вказує на завдання їй моральної шкоди, яку позивач оцінила у розмірі 225 342 грн.

Крім того, щоб розпочати лікування після відповіді нотаріуса позивачем було придбано ліки на загальну суму 1 942, 90 грн.

Остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:

1) визнати протиправними дії державного нотаріуса Четвертої ЗДНК Бережко С. М. в частині відмови у задоволенні письмової заяви

від 15 листопада 2018 року про вчинення певних дій, надання інформації та документів;

2) визнати протиправною відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі письмової заяви від 15 листопада 2018 року про вчинення певних дій, надання інформації та документів, шляхом надіслання листа

від 28 листопада 2018 року №2220/02-14/243-15,152-2017, а не шляхом винесення відповідної постанови;

3) зобов`язати державного нотаріуса Четвертої ЗДНК Бережко С. М.:

- надати ОСОБА_1 довідки (витяги зі спадкового реєстру) щодо реєстрації спадкових справ, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- надіслати на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) копії усіх документів, наявних у спадкових справах № 243/2015 та № 162/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину щодо майна, належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у тому числі на квартиру загальною площею 58, 91 кв. м, в тому числі житлова площа

42 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину щодо майна, належного померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , у тому числі на квартиру загальною площею 58, 91 кв. м, в тому числі житлова площа

42 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 225 342 грн;

5) стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі

1 942, 90 грн.

Короткий зміст оскаржених судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду

від 08 грудня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Станом на 28 листопада 2018 року жодної нотаріальної дії по спадковим справам № 243/2015 та № 162/2017 вчинено не було.

Чинним законодавством, яке регулює нотаріальну діяльність, не передбачено такої дії, як ознайомлення зі спадковими справами, оскільки, у спадкових справах наявні заяви від інших осіб, документи інших осіб, дані, які містять інформацію з персональними даними інших осіб, та документи для спеціального користування.

На письмове звернення ОСОБА_1 від 15 листопада 2018 року відповідачем із дотриманням вимог чинного нотаріального діловодства надано письмову відповідь: з роз`ясненням підстав для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій; повідомлено про наявність зареєстрованого арешту на все нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_2 ; роз`яснено положення частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) та запропоновано з`явитись до нотаріальної контори особисто або через представника.

ОСОБА_1 відомі підстави та порядок зняття арешту із нерухомого майна.

Відповідно до підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 наявність зареєстрованого обтяження на спадкове майно є підставою для затримки видачі свідоцтва про право на спадщину до скасування такого обтяження, а не винесення нотаріусом постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди є похідними від вимог ОСОБА_1 про визнання дій нотаріуса протиправними.

Крім того, апеляційний суд врахував, що за матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 , його спадкоємцями першої черги, окрім ОСОБА_1 є його дочка ОСОБА_4 , 2008 року народження.

У разі задоволення вимоги про зобов`язання нотаріуса видати позивачу відповідні свідоцтва про право на спадщину судом буде порушено права ОСОБА_4 як спадкоємця, однак ОСОБА_1 не визначено ОСОБА_4 в якості відповідача у цій справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13 січня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 у цивільній справі № 331/364/19.

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У березні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржені судові рішення, суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 635/1733/18, у постанові Верховного Суду України від 03 жовтня 2007 року у справі № 6-8253св07.

Заявник вважає, що нею обрано правильний спосіб захисту порушеного права, адже предметом спору у цій справі є оскарження саме дій нотаріуса, який безпідставно зволікає з видачею свідоцтва про право на спадщину.

Суди попередніх інстанцій безпідставно ототожнили накладений державним виконавцем арешт без визначення конкретного майна з арештом, передбаченим підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку № 296/5, не врахували, що державний виконавець не є ані судовим, ані слідчим органом.

ОСОБА_1 вважає, що нотаріус був зобов`язаний видати їй відповідні свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та баби, або винести вмотивовану постанову про відмову у вчинені такої нотаріальної дії. Відповідь нотаріуса від 28 листопада 2018 року не містить інформації про те, ким і коли було накладено арешт на майно спадкодавця.

Також заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки рішення по справі впливає на законні інтереси іншого спадкоємця ОСОБА_2 , якого суд не залучив до участі у цій справі та не з`ясував його думку до заявлених позовних вимог, що є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Доводи особи, що подала відзив на касаційну скаргу

В поданому у квітні 2021 року відзиві на касаційну скаргу

державний нотаріус Четвертої ЗДНК Бережко С. М., посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 в Четвертій ЗДНК за заявою матері померлого

ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 243/2015.

Встановлено коло спадкоємців ОСОБА_2 першої черги за законом:

- мати ОСОБА_3 (14 вересня 2015 року подала заяву про прийняття спадщини);

- дочка ОСОБА_1 (15 вересня 2015 року подала заяву про прийняття спадщини);

- син ОСОБА_5 ( 15 вересня 2015 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини);

- дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (прийняла спадщину в силу вимог частини четвертої статті 1268 ЦК України).

ОСОБА_3 за видачею свідоцтва про право на спадщину не зверталась.

09 січня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 в Четвертій ЗДНК за заявою онуки померлої

ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 162/2017.

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 надіслала на ім`я завідуючого Четвертої ЗДНК Бережко С. М. письмову заяву про вчинення певних дій, надання інформації та документів, в якій просила:

1) надати довідки (витяги зі спадкового реєстру) щодо реєстрації спадкових справ, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

2) надати в письмовій формі об`єктивну та вичерпну інформацію з оформленням у встановленому порядку відповідного документу (постанови) про причини відмови до цього часу у вчиненні нотаріальних дії щодо оформлення спадкових прав (видачі свідоцтва про право на спадщину) на квартиру загальною площею 58, 91 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) надіслати на поштову адресу (

АДРЕСА_2 ) копії усіх документів, які містяться в спадкових справах, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Листом № 2220/02-14/243-2015, 162-2017 від 28 листопада 2018 року державний нотаріус Четвертої ЗДНК Бережко С. М. повідомила ОСОБА_1 , що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрита спадщина до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . По закінченню шестимісячного строку для прийняття спадщини та підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , як законному представнику

ОСОБА_4 , 2008 року народження, було повідомлено про наявність зареєстрованого арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 та необхідність зняття арешту для видачі свідоцтв про право на спадщину.

Також нотаріусом було роз`яснено, що при наявності арешту на все нерухоме майно належне ОСОБА_2 видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Чинним законодавством не передбачено видачу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії при наявності арешту. У наданні ОСОБА_1 копій матеріалів спадкових справ № 162/2017 та № 243/2015 відмовлено з посиланням на положення статті 8 Закону України № 3425-XII від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» (далі - Закон

№ 3425-XII).

За повідомленням Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя 24 квітня 2018 року на особистому прийомі громадян до старшого державного виконавця відділу Ярехи П. В. звернулася ОСОБА_1 з приводу стану виконання виконавчих проводжень відносно померлого ОСОБА_2 . Було встановлено, що Жовтневим ВДВС ЗМУЮ 07 листопада

2012 року накладено арешт на все майно боржника. Державним виконавцем було здійснено пошук виконавчих документів в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та встановлено, що відносно боржника в базі наявні, не виконані виконавчі провадження в тому числі й виконавче провадження № 34926372. ОСОБА_1 було роз`яснено підстави та порядок зняття арешту.

Позиція Верховного Суду

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої-другої, сьомої статті 8 Закону № 3425-XII нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (пункт 4.9 Порядку №296/5).

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена (пункт 4.10 Порядку №296/5).

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (пункт 4.12 Порядку №296/5).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (пункт 4.16 Порядку №296/5).

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (пункт 4.18 Порядку №296/5).

На письмове звернення ОСОБА_1 від 15 листопада 2018 року відповідачем із дотриманням вимог чинного нотаріального діловодства надано письмову відповідь, при цьому нотаріусом роз`яснено підстави для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, повідомлено про наявність зареєстрованого обтяження на майно спадкодавця ОСОБА_2 роз`яснено положення частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

пункту 4.17 Порядку № 296/5.

ОСОБА_1 відомі підстави та порядок зняття арешту нерухомого майна з огляду на її звернення до державної виконавчої служби із вказаного питання у квітні 2018 року.

Докази скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, за наявності іншого спадкоємця ( ОСОБА_4 ), який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , вирішення спору щодо спадкового майна та/або оформлення прав на нього, не може відбуватися без залучення до участі у справі такого спадкоємця.

Вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди є похідними від вимог ОСОБА_1 про визнання дій нотаріуса протиправними.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили в задоволенні позову ОСОБА_1 .

З урахуванням обставин розглядуваної справи, висновки судів в оскаржених судових рішеннях не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 635/1733/18 та у постанові Верховного Суду України від 03 жовтня 2007 року у справі

№ 6-8253св07, на які посилалась заявник в касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржених судових рішень не впливають, а переважно зводяться до незгоди заявника із висновками судів, щодо встановлених обставин та наданою ними оцінкою доказам у справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України оскаржені судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених рішення районного суду та постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В Синельников С. Ф. Хопта