Номер провадження: 22-ц/813/4663/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/11291/19

Номер провадження: 22-ц/813/4663/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

- за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою адвоката Масловського Миколи Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Федчишеної Т.Ю. 15 вересня 2021 року, про відмову у поновленні строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки - 238 009 грн. 19 коп. відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2019 року, о 22.00 годині, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Шевченка, 33-Б у м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Хюндай», номерний знак НОМЕР_2 , та автомобілем «Порше» («РОRSСНЕ МАСАN»), номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 ..

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2019 року по справі № 522/4562/19 визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за порушення ПДР у вигляді штрафу у розмірі - 340,00 гривень.

Відповідно до висновку експерта № 6442 від 29.03.2019 року розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля РОRSСНЕ МАСАN, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті ДТП від 26.02.2019 року, складає - 341 009,19 грн..

За проведення авто-товарознавчого дослідження позивачем було сплачено - 3 000,00 грн..

Враховуючи те, що матеріальна шкода транспортному засобу позивачки була завдана транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, ОСОБА_1 , як постраждалою в ДТП, було подано заяву про страхове відшкодування від 06.05.2019 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та усі необхідні документи.

Листом від 27.05.2019 року за вих. № 3.1-05/16460 МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про те, що МТСБУ розглянуло справу щодо відшкодування шкоди заподіяної позивачці в результаті ДТП, яка мала місце 26.02.2019 року, та прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди та витрат на експертизу в розмірі - 103 000,00 грн.. Грошові кошти в сумі - 103 000,00 грн. було отримано позивачкою 27.05.2019 року.

Оскільки майнова шкода, завдана позивачі внаслідок ДТП, не відшкодована у повному обсязі, тому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі - 238 009,19 грн. (а. с. 3 - 6).

2.2 Зміст заочного рішення, мотивування висновків суду

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі - 238 009,19 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 2 380,10 гривень.

Заочне рішення мотивоване тим, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була зарахована та МТСБУ здійснило виплату відшкодування шкоди частково та витрат на експертизу в розмірі - 103 000,00 грн, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки різниця між загальною вартістю матеріальної шкоди, завданої позивачці у розмірі - 341 009,19 грн. та сплаченим страховим відшкодуванням у розмірі - 103 000,00 грн., що складає - 238 009,19 грн. (а. с. 114 - 118).

2.3 Короткий зміст вимог заяви про перегляд заочного рішення

19 липня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява адвоката Масловського М.О., діючого від імені ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року (а. с. 126 - 130).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року було повернуто заявникові з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не підписана заявником або його представником (а. с. 138 - 139).

08 вересня 2021 року адвокат Масловський М.О., діючий від імені ОСОБА_2 , повторно звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року.

Вказана заява обґрунтована тим, що про розгляд справи відповідач не був повідомлений.

Крім того, у поданій заяві заявник ставить питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 02 березня 2020 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку, наявності підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року заявник вказує на те, що про ухвалення заочного рішення він дізнався від державного виконавця Тарутинського РВ ДВС Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса). Копію заочного рішення він отримав 29 червня 2021 року та 19 липня 2021 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2020 року, яку представник позивача отримав 07 вересня 2021 року, заяву ОСОБА_2 повернуто заявнику, просить поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення (а. с. 142 - 147).

2.4 Зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки про наявність заочного рішення заявнику було відомо ще 16.06.2021 року, на день звернення заявника до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення вперше, а саме - 19.07.2021 р., сплинув двадцятиденний строк, визначений ст. 284 ЦПК України. З огляду на вказане, суд дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення слід відмовити. Оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд вважав неповажними, заява підлягає залишенню без розгляду (а. с. 156 - 158).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Масловський М.О., діючий від імені ОСОБА_2 , просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) не можна погодитися з висновками суду про відсутність підстав для поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення та залишення вказаної заяви без розгляду. Суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять доказів належного сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи на 02.03.2020 року в день ухвалення заочного рішення. Матеріали справи не містять доказів щодо обізнаності ОСОБА_2 про існування заочного рішення від 02.03.2020 року саме з моменту ознайомлення з матеріалами справи 16.09.2021 року. Відповідач отримав заочне рішення лише 29.06.2021 року про, що в матеріалах справи зроблена відповідна відмітка. Крім того, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, постановивши необґрунтоване судове рішення (а. с. 164 - 168).

2.7 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

ОСОБА_1 не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Масловського Миколи Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 рокупро відмову у поновленні строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду (а. с. 183 - 183 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.11.2021 року вказану справу призначено до розгляду (а. с. 184).

У судовому засіданні адвокат Масловський М.О., діючий від імені ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Масловського М.О., діючого від імені ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 114 - 118).

19 липня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд указаного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року у справі № 522/11291/19 (а. с. 126 - 130).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року у справі № 522/11291/19 було повернуто заявникові з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не підписана заявником або його представником. (а. с. 138).

08 вересня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси повторно надійшла заява адвоката Масловського М.О., діючого від імені ОСОБА_2 , про перегляд указаного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року у справі № 522/11291/19 (а. с. 142 - 147).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року. Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 року залишено без розгляду (а. с. 156 - 158).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права та мотиви прийняття, викладених в апеляційній скарзі

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених ч. 1 ст. 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (ст. 284-288 ЦПК України).

Форму заяви про перегляд заочного рішення, вимоги до її змісту, підписання, додатків, кількості копій визначають ч. 1 - 7 ст. 285 ЦПК України. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення ст. 185 цього кодексу (ч. 8 ст. 285 ЦПК України), яка регламентує порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Цей припис треба розуміти як такий, який стосується невиконання саме тих вимог, що передбачені у ч. 1 - 7 ст. 285 ЦПК України. Якщо учасник справи оформив заяву про перегляд заочного рішення без дотримання саме вказаних вимог, тобто неналежно, до цієї заяви застосовуються положення ст. 185 ЦПК України. В інших випадках її положення до заяви про перегляд заочного рішення незастосовні. Ухвалу про повернення такої заяви можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від заочного рішення (п. 22 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження (ст. 286 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає вимогам ч. 1 - 7 ст. 285 ЦПК України, тобто є належно оформленою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Отже, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у ст. 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 287 ЦПК України).

Оскільки кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з ч. 1 ст. 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, то немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений ст. 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання.

Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі ст. 126 ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у ч. 3 ст. 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку.

Передбачене у реченні другому ч. 4 ст. 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 1519/2-4031/11, що лише у випадку подання належно оформленої заяви про перегляд заочного рішення у строки, визначені статтею 284 ЦПК України (статтею 228 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), або з клопотанням про їхнє поновлення, яке суд задовольнив, можливо прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та постановити ухвалу про залишення такої заяви без задоволення або скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду.

Вказані правові висновки узгоджуються з висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №214/5505/16.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами вказаної справи відповідач оскаржив ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про залишення цієї заяви без розгляду.

Суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою залишив без розгляду заяву про перегляд заочного рішення через відсутність підстав для поновлення строку на її подання.

Однак, судом не було враховано положення ст. 287 ЦПК України, а саме, що за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може постановити ухвалу про залишення заяви без задоволення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті) або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Вказаним рішенням суду, суд першої інстанції позбавив відповідача права на апеляційний перегляд заочного рішення.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув, допустився формального підходу до вирішення питання про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, не прийняв до уваги положення ч. 3 ст. 287 ЦК України.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Масловського Миколи Олександровича, діючої від імені ОСОБА_2 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у поновленні строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (Приморського районного суду м. Одеси).

3.4 Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про залишення заяви без розгляду після її перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Масловського Миколи Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року про відмову у поновленні строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду - скасувати.

Цивільну справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе