Ухвала

Іменем України

21 січня 2022 року

м. Київ

справа № 642/6075/17

провадження № 61-106ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року.

Заява обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував і не звернув уваги на наявність істотних обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року у справі №642/6075/17 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що в заяві ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави для перегляду судового рішення.

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди необґрунтовано відхилили як нововиявлену обставину відповідь директора КП «Харківське міське БТІ» від 31 грудня 2020 року № 13207/0410/20, у якій йому було відмовлено в проведенні технічної інвентаризації сараю з льохом АДРЕСА_1 . Вважає, що саме зазначена відповідь є істотною обставиною, що не була встановлена судом та не була відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, тому наявна підстава для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про другу нововиявлену обставину, яка на його переконання спростовує твердження у рішенні суду, що він не є добросовісним набувачем нерухомого майна, оскільки йому стало відомо, що його мати ОСОБА_4 в період 1999-2002 років дала хабара співробітникам ЖЕК №5 за збереження права володіння і користування даним сараєм з льохом приховано від нього в своїх особистих інтересах та в інтересах його зведеного брата ОСОБА_3 . Вважає, що посилання у рішенні суду про «недобросовісність набувача» під собою приховує його співучасть у даванні хабара та дискредитує його за розкриття ним діяльності антидержавної агенції «Делла-Центр» в Національній юридичній академії України. Вважає це істотною обставиною, що не була встановлена судом та не була відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. ОСОБА_1 посилається на те, що вказане дає підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня

2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суди зробили обґрунтований висновок відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених ухвали свідчить, що правильне застосовування судом першої інстанції та апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року у справі № 642/6075/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат