УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному подання державного виконавця відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Мічуди Є.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

02.12.2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшло подання державного виконавця Мічуди Є.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №569/20300/14-ц вданого Рівненським міським судом Рівненської області від 25.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на корисить ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 445445,04 та 3654,00 грн., судового збору, та виконавчого листа №0417/11907/2012 виданого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 25.02.2021 року.

Подання мотивоване тим, що рішення до теперішнього часу не виконано, у боржника відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення. Боржником рішення не виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вказаних вище заходів примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи був повідомлений належним чином. 27.01.2022 року до суду надійшло клопотання про розгляд подання без участі державного виконавця, подання пітримав.

Відповідно до положень ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що останнє підлягає відмові у його задоволенні.

Як встановлено судом, на виконанні у Мічуди Євгенія Васильовича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), перебуває виконавче провадження № 49815381 з виконання виконавчого листа № 569/20300/14-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 25.11.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість в сумі 445445,04 грн. та 3654,00 грн. судового збору та виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0417/11907/2012 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 25.02.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №0801/26 від 18.01.2008 року у розмірі 146581,72 дол. США, що еквіваленті за курсом НБУ станом від 22.08.2012 року складає 1171187,90 грн.;стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10 000 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 3219 грн., судового збору.

Боржником є ОСОБА_1 .

14.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49815381.

26.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65271849.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників, боржник має відкриті рахунки в АТ «Укрсиббанк», АТ «Універсал банк», АТ КБ «Приватбанк».

Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, інформацію не знайдено.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію не знайдено.

Згідно відповіді МВС відомостей про зареєстровані транспортні засоби за боржником ОСОБА_1 немає.

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС від 18.06.2021 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем складено Акт від 09.06.2021 року, яким встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 боржника та майна, належного боржнику, не виявлено. Натомість, встановлено факт проживання у даному домоволодінні осіб, які є орендарями квартири. З їхніх слів, з боржником вони не спілкуються і його місце перебування їм невідоме.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 25.11.2021, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинав кордон 04.01.2020 р., 05.01.2020 р., 10.01.2020 р., 11.01.2020 р., 16.01.2020 р., 19.01.2020 р., 09.03.2020 р., 12.03.2020 р., 15.07.2020 р., 16.07.2020 р., 30.08.2020 р., 31.08.2020 р., 02.09.2020 р., 04.09.2020 р., 31.01.2021 р., 19.08.2021 р., 30.08.2021 р., 01.09.2021 р., 29.09.2021 р., 30.09.2021 р.

Також в матеріалах подання наявні виклики державного виконавця від 19.10.2020 року №162082, від 09.06.2021 року №98897.

Відповідно до положення частини другої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, обмеження права виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Оскільки, відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається обов`язок доказування. При цьому особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому згідно з частиною 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Крім того, слід зазначити, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

В матеріалах подання відсутнє належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та надання строку добровільного виконання обов`язку за виконавчим листом, оскільки з наявної в матеріалах подання копії частини конверту не можливо встановити адресата, та взагалі зміст, час відправлення, пошук за трекером відправлення інформації не надав.

Із долучених до подання документів не вбачається, що матеріали виконавчого провадження були надіслані та вручені боржнику, відсутні конверти з рекомендованими повідомленнями. Як і відсутні докази вручення боржнику викликів державного виконавця.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

Подання державного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку та доказів на підтвердження цих фактів.

Натомість виконавець зазначає, що ним було накладено арешт на кошти боржника, та стягнуто перераховано певні кошти 13.11.2020 року та 03.11.2021 року.

Окрім того, матеріали подання не містять даних про перевірку наявності чи відсутності у боржника нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, хоча сам виконавець зазначає, що відповідно до акту, за місцем реєстрації боржника мешкають орендарі житлового приміщення.

Звертаючись до суду державний виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень, з урахуванням вжитих заходів державним виконавцем, їх співмірність, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.353,354,441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Мічуди Є.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Заявник Державний виконавець Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_3 , АДРЕСА_2

Стягувач ТОВ «Кредитні ініціативи», м.Київ, вул.Вікентія Хвойки 21.

Боржник ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя І.О. Гордійчук