Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/553/22
Номер провадження2-о/711/38/22
РІШЕННЯ
28 січня 2022 м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Піковського В.Ю.,
при секретарі судового засідання - Юрченко В.В.,
заявників - ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,
представника служби у справах дітей Черкаської міської ради Молчанович Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заінтересована особа: ОСОБА_7 , інші заінтересовані особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Черкаське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про видачу обмежувального припису, -
Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися у Придніпровський районний суд м. Черкаси в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , із заявою в якій просять видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_7 , якими визначити заходи тимчасового обмеження її прав, а саме: обмежити спілкування ОСОБА_7 з дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 місяців; заборонити ОСОБА_7 протягом 6 місяців наближатися на відстань ближче 100 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживають малолітні діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також протягом 6 місяців наближатися на відстань ближче 100 метрів до Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ю. Іллєнка, 52, де навчаються малолітні діти, протягом 6 місяців особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих дітей, переслідувати цих малолітніх дітей та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. Заборонити ОСОБА_7 протягом 6 місяців вести телефонні переговори, смс-листування, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з малолітніми дітьми.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що у листопада 2012 року між ними, було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №300. Перебуваючи в шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 10 липня 2018 року та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 10 липня 2018 року.
Подружнє життя у них не склалося, що призвело в подальшому до розірвання шлюбу, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2016 року. 11 липня 2018 року між ними було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2085, відповідно до п. 1.3 якого місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання батька, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на той час відвідували ДНЗ в м. Черкаси № 33 «Супутник».
Заявник ОСОБА_1 вказує, що 21 серпня 2018 року він прийшов до ДНЗ № 33 аби забрати дітей, але йому повідомили, що дітей забрала баба ОСОБА_7 . Він телефонував ОСОБА_7 та просив повернути дітей за встановленим між батьками місцем проживання, але вона відмовлялася віддати йому синів. Коли він приїхав до будинку ОСОБА_7 , то йому ніхто не відкрив двері. Дітей на наступний день до ДНЗ № 33 ОСОБА_7 не привела.
Тому, 29 серпня 2018 року, він звернувся до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з приводу того, що ОСОБА_7 забрала дітей з ДНЗ і не повертає батькові, хоча місце проживання дітей визначено разом з батьком.
25 вересня 2018 року йому було надано висновок про результати розгляду звернення, де зазначено, що «в результаті перевірки було встановлено що з даного приводу вже проводились перевірки Черкаським відділом поліції, та в подальшому з даного приводу було проінформовано службу у справах дітей, та запропоновано звернутися до суду...».
В свою чергу, 31 серпня 2018 року він звернувся до Служби у справах дітей ЧМР з проханням допомогти повернути дітей. 27 вересня 2018 року надійшла відповідь з Служби у справах дітей ЧМР, де зазначено, що Службою у справах дітей відвідано місце проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та встановлено, що діти перебувають з дідусем за межами міста. ДНЗ «Супутник» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не відвідують, зі слів бабусі - малолітні хворіють.
Заявник ОСОБА_1 вважає, що ще у 2018 році ОСОБА_7 , умисно ішла на конфлікт, переховувала дітей, говорячи при цьому, що діти за межами міста, та в той же час є хворими, що є не можливим хворих дітей возити містом, тому то з боку ОСОБА_7 мала місце повна безвідповідальність по відношенню до дітей. Дід - чоловік ОСОБА_7 не є рідним дідом по відношенню до дітей, а тому для дітей він є взагалі чужою людиною.
Враховуючи вищевикладені обставини, заявник ОСОБА_1 , змушений був у жовтні 2018 року звернутися до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , в якому просив негайно відібрати малолітнього ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 від ОСОБА_7 і ОСОБА_2 та повернути малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попереднім (встановленим) місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 , де вони проживають з батьком ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 07 лютого 2019 року звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_7 , про визнання договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей недійсним.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про відібрання малолітніх дітей від інших осіб; позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_7 , про визнання договору недійсним задоволено; визнано недійсним Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, укладений 11 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Алексеєвою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2085.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про відібрання малолітніх дітей від інших осіб задоволено; відібрати малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від ОСОБА_7 і ОСОБА_2 , які проживають по АДРЕСА_3 ; повернути малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; рішення в частині відібрання дітей і повернення їх за місцем проживання батька допустити до негайного виконання; в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_7 , про визнання договору недійсним відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року прийнято відмову ОСОБА_2 від поданої в її інтересах адвокатом Хорошун Сергієм Анатолійовичем касаційної скарги на постанову Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у цивільній справі №712/12893/18 та закрито касаційне провадження.

Таким чином, з 14 січня 2020 року, з дати набрання законної сили постановою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, укладений 11 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким визначено місце проживання дітей разом з батьком дітей - є чинним.

На момент прийняття Черкаським апеляційним судом вищевказаної постанови малолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відвідували Черкаську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №19.

Оскільки, постанова Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року прийнята судом посеред навчального року (2019-2020), а тому, враховуючи інтереси малолітніх дітей, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості, що малолітні діти - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до закінчення навчального року залишаться проживати разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , а, ОСОБА_1 , матиме можливість безперешкодно бачитися з дітьми та забирати їх до себе у вільний від навчання час.

На початку навчального року (2020 - 2021) ОСОБА_1 , мав намір перевести малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області, оскільки рівень освіти у даному навчальному закладі має значні переваги у порівнянні з Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №19,мати - ОСОБА_2 не заперечувала стосовно переведення дітей до Черкаської гімназії №9.

Однак, баба ОСОБА_7 була категорично проти такого переведення, в результаті чого ОСОБА_7 зверталася до Служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо невиконання ОСОБА_1 , батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей але службою у справах дітей Черкаської міської ради в подальшому відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні її звернення.

Заявники вважають, що вищевказані обставини підтверджують, що ОСОБА_7 продовжувала діяти не в інтересах малолітніх дітей та як наслідок, в результаті перешкод, які вчинялися нею малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпочали навчання в Черкаській гімназії №9 лише у кінці вересня 2020 року.

З вересня 2020 року малолітні діти почали проживати за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком та його теперішньою дружиною - ОСОБА_13 , яка дуже гарно ставиться до дітей та допомагає.

В останній навчальний день перед осінніми канікулами баба ОСОБА_7 приїхала до Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області, та без погодження з батьком, забрала дітей з навчального закладу.

У телефонній розмові батько з`ясував, що діти перебувають у ОСОБА_7 та просив її до 20 год. 00 хв. повернути дітей за адресою постійного проживання. ОСОБА_7 попросила, щоб ОСОБА_12 та ОСОБА_11 залишилася у неї переночувати та пообіцяла, що батько зможе забрати дітей о 10 год. 00 хв. наступного дня на що ОСОБА_1 погодився. Наступного дня ОСОБА_1 приїхав за дітьми але дверей йому ніхто не відчинив, тому він звернувся до правоохоронних органів. По приїзду працівників поліції ОСОБА_7 відмовилася та попросила знову залишити дітей у неї. Оскільки, під час даної розмови, малолітні знаходилися поруч батько погодився на умови ОСОБА_7 лише з однією єдиною метою, аби уникнути чергового психологічного травмування дітей. Дані обставини підтверджуються протоколом засідання Координаційної наради №2 від 04 лютого 2021 року, в якому містяться пояснення начальника сектору протидії насильству Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Скляр М.В. відповідно до яких зазначено, що для того, щоб не травмувати і далі дітей, та не втягувати їх у конфлікт між дорослими членами родини, працівниками поліції було вирішено залишити дітей у бабусі до наступного дня. Наступного дня, ОСОБА_7 , повернула дітей.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що після переведення малолітніх дітей до Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області, ОСОБА_7 постійно мала можливість приходити до навчального закладу після уроків, оскільки діти відвідували групу продовженого дня та спілкуватися з дітьми. Дирекція була попереджена батьком про надання згоди на зустрічі баби ОСОБА_7 з дітьми у приміщенні школи, у зв`язку з чим директором навчального закладу, за його погодженням, було виділено окрему кімнату, в якій ОСОБА_7 мала можливість спілкуватися зі своїми онуками у вільний від навчання час.

Зі слів вчителя групи продовженого дня заявнику ОСОБА_1 , стало відомо, що ОСОБА_7 приходить до школи близько чотирьох разів на тиждень.

Таким чином, ОСОБА_7 , почала зловживати наданим їй правом, зокрема почала відвідувати фактично кожного дня навчальний заклад, у якому навчаються малолітні діти, переслідувати малолітніх дітей, відволікати їх від навчального процесу та чинити психологічний тиск на дітей.

Маючи можливість, за погодженням, бачити та спілкуватися з дітьми безперешкодно, ОСОБА_7 , постійно звертається до Служби у справах дітей Черкаської міської ради з заявами щодо невиконання батьком батьківських обов`язків по відношенню до дітей, вказуючи при цьому, що, він вчиняє психологічне насилля по відношенню до дітей та при усній розмові з ним постійно наголошує на тому, що вона консультується у компетентних органах з приводу позбавлення батька батьківських прав.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, заявник ОСОБА_1 вважає, очевидним є висновок про те, що ОСОБА_7 умисно ініціює та провокує конфлікт між ним та нею, використовуючи при цьому ще не сформовану належним чином психіку малолітніх дітей.

04 лютого 2021 року відбулося засідання Координаційної наради, на якому було рекомендовано батькам малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та бабі дітей ОСОБА_7 домовитися самостійно щодо участі баби у вихованні онуків та спілкуванні з ними, та рекомендовано до вирішення зазначеного питання в судовому порядку, здійснювати зазначені побачення та спілкування по вихідних днях.

Наступного дня, після засідання ОСОБА_14 наради, а саме 05 лютого 2021 року ОСОБА_7 забрала дітей до себе на вихідні дні з ночівлею, однак уже у понеділок 08 лютого 2021 року ОСОБА_7 знову таки ж прийшла до школи. У вівторок, 09 лютого 2021 року, ОСОБА_7 чекала дітей на танцях. Таким чином, ОСОБА_7 , продовжувала відволікати малолітніх дітей від навчального процесу та фактично переслідувати їх, не даючи змоги дітям спокійно навчатися, розвиватися та відпочивати.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_7 систематично порушувала вказані домовленості та продовжувала чинити психологічний тиск на малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

При розмові зі своїми дітьми батьку стало відомо, що ОСОБА_7 у спілкуванні зі своїми внуками постійного наголошує на тому, що вона має намір забрати їх проживати до себе, оскільки їх батьки мають наркотичну залежність та не люблять їх.

Відповідно до довідки КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» №271 від 03 березня 2021 року ОСОБА_1 не звертався за медичною наркологічною допомогою в КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради».

Відповідно до характеристики, виданої 03 березня 2021 року головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Криваліївський» Сотников Євген Олександрович характеризується як гарний сім`янин, господар та сусід. Працює, тримає господарство в гарному стані. Алкогольними та наркотичними засобами не зловживає. З сусідами має добрі сусідські відносини. Скарг до комітету на нього не надходило.

Згідно з характеристикою від 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 є прекрасним сім`янином, який піклується про своїх дітей, бере активну участь у їх вихованні, шкідливих звичок не має, систематично займається на спортивному майданчику та долучає своїх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з дітьми завжди уважний, спокійний та турботливий, у побуті характеризується з позитивної сторони, одружений та має постійне місце роботи.

З характеристики, виданої ФГ «Галицький» від 26 листопада 2018 року, зокрема вбачається, що ОСОБА_1 веде тверезий спосіб життя та займається спортом.

Відповідно до висновку із акту обстеження умов проживання №354 від 14 грудня 2018 року в квартирі АДРЕСА_4 створені належні умови для проживання та перебування малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

У грудні 2020 року ОСОБА_7 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 усунути перешкоди у вихованні та вільному її спілкуванні з онуками, та шляхом встановлення способу її безпосередньої участі у спілкуванні з онуками, їх вихованні у формі особистих побачень, та спільного відпочинку з чітким визначенням днів та періодів зі встановленням часового діапазону, за умови відсутності відповідачів у цей час, з можливістю відвідування місця її проживання, навчальних, розважальних та розвиваючих закладів, а також місць дитячого дозвілля.

ОСОБА_1 , було подано до Придніпровського районного суду м. Черкаси зустрічну позовну заяву до ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення права на спілкування з дітьми та прийняття участі у їх вихованні.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення права на спілкування з дітьми та прийняття участі у їх вихованні, зустрічний позов об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_7 .

Станом на день звернення з даною заявою, у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходиться цивільна справа №711/8611/20.

03 березня 2021 року, ОСОБА_1 , звернувся до Черкаського міського центру соціальних служб із заявою, в якій просив допомоги Центру соціальних служб та психолога попрацювати з його дітьми та надати оцінку щодо того, в якому психоемоційному стані знаходяться діти та чи страждають діти від дій ОСОБА_7 , чи відчувають діти психологічний чи фізичний тиск від баби ОСОБА_7 , від ОСОБА_1 , або від дорослих з будь-якого боку.

Фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб здійснено дослідження впливу близького дорослого оточення на психоемоційний стан, розвиток та становлення особистості малолітніх дітей. Доказом, що підтверджує обставини провокування та загострення конфліктних ситуацій саме ОСОБА_7 , а не заявниками є п. 2 результатів дослідження, проведеного Черкаським міським центром соціальних служб, відповідно до якого, «у хлопчиків наявна висока ситуативна тривожність щодо взаємовідносин між батьками та ОСОБА_16 , так як діти неодноразово ставали свідками провокативних негативних посилів бабусі до батьків і це сформувало підґрунтя недовіри, остраху та стало джерелом внутрішньої напруги у психіці дітей». Заявники вважають, що застосоване Черкаським міським центром соціальних служб слово «неодноразово» свідчить про те, що провокативний негативний вплив зі сторони ОСОБА_7 до батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідками якого є малолітні діти, має постійний та тривалий характер. Висновки Черкаського міського центру соціальних служб стосовно «провокативних негативних посилів бабусі до батьків» свідчить про те, що ОСОБА_7 мас заздалегідь заплановану мету, а саме налаштувати малолітніх дітей проти батьків та викликати у них недовіру та острах того, що батьки їх не люблять. Такий негативний вплив ОСОБА_7 на емоційний та фізичний стан малолітніх дітей гальмує їх гармонійний розвиток, викликає відчуження від своїх ровесників, замкнутість, знервованість, тривожний стан, провокує втрату інтересу до навчання та всіляких розваг, що є необхідним для розвитку та становлення особистості у дітей та взагалі обмежує право ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на безтурботне дитинство.

Станом на момент звернення до суду з даною заявою, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виповнилося по 9 років. Тобто, діти знаходяться у тому віці, в якому відбувається активне формування підсвідомості, яке в подальшому стане фундаментом для правильної життєвої позиції та становлення індивідуальності людини. Постійні конфліктні ситуації, які мають місце між ОСОБА_16 та заявниками, які штучно викликані, мають негативний вплив на розвиток малолітніх дітей та формування їх підсвідомості, що в подальшому може привести до непоправних наслідків, а саме спотворення у дітей моделі сім`ї, яка повинна бути створена ними у дорослому віці, налагодження взаємовідносин у створених ними сім`ях, а також на виховання ними їх майбутніх дітей, оскільки уже у ранньому віці діти є свідками ворожнечі, брехні та суцільного негативу, які мають місце з боку ОСОБА_7 , замість любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Постійне проживання дітей у сім з батьком зумовлює стабільний психоемоційний стан у малолітніх дітей та забезпечує їм щасливе дитинство, якого не зможе забезпечити ніхто, окрім рідного батька.

Підтвердженням сприятливої атмосфери для малолітніх дітей та їх гармонійного розвитку у сім`ї батька - ОСОБА_1 є п, 1 результатів дослідження, проведеного Черкаським міським центром соціальних служб, відповідно до якого: «наразі взаємодія хлопчиків з дорослим оточенням в сім`ї батька має позитивно-підтримуюче спрямування та перебуває в процесі становлення і подальшого розвитку емоційної близькості й психологічного комфорту в стосунках». Також, варто зазначити про те, що фахівці Черкаського міського центру соціальних служб, проводячи дослідження міжособистісних стосунків та психологічного мікроклімату в родині, звертають увагу на наявний конфлікт ОСОБА_7 не лише з батьком, а також і з матір`ю.

На думку заявників, ОСОБА_7 постійно маніпулює малолітніми дітьми, зокрема, залишає їх особисті речі та іграшки за місцем свого проживання, а потім під час спілкування пропонує їм залишитися, погратися іграшками та вчиняє інші дії, спрямовані на те, щоб діти залишилися у неї. Такі дії ОСОБА_7 негативно впливають на психоемоційний стан малолітніх дітей, після таких періодичних побачень з бабою - ОСОБА_16 діти повертаються додому знервовані, у них з`явилася безпідставна плаксивість та настороженість до оточуючих, зокрема і до батька дітей. ОСОБА_7 , жодного разу не намагалася врегулювати конфліктні ситуації у родині мирним шляхом, а навпаки лише поглиблює та загострює існуючі конфлікти, а також провокує нові конфлікти, постійно звертаючись до органів опіки та піклування, до поліції зі скаргами та зверненнями, мотивуючи це тим, що діє в інтересах дітей.

ОСОБА_1 , направлено на адресу ОСОБА_7 заяву щодо мирного врегулювання спору, у якій викладена пропозиція до ОСОБА_7 укласти договір, з подальшим його нотаріальним посвідченням, в якому будуть чітко визначені години та дні, у які мають відбуватися особисті періодичні побачення ОСОБА_7 з внуками строком на 1 (один) рік. Однак, відповідь ОСОБА_16 на його заяву щодо мирного врегулювання спору, не надано.

Ситуація, яка склалася в подальшому, взагалі виходить за будь-які рамки моральних принципів та має вкрай негативний вплив на психоемоційний стан малолітніх дітей, у зв`язку з чим, заявник ОСОБА_1 , змушений звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_7 , оскільки існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення нею домашнього насильства психологічного характеру відносно малолітніх дітей, а також вірогідність настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо малолітніх дітей і такі ризики є реальними. 18 грудня 2021 року мати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 разом з дітьми гостювали у баби малолітніх дітей ОСОБА_7 . ОСОБА_2 на кілька годин залишила ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з бабою, а коли повернулася за ними баба ОСОБА_7 відмовилася повертати дітей. Про дані події ОСОБА_1 , стало відомо вранці 19 грудня 2021 року. 19 грудня 2021 року, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 поїхали за адресою проживання ОСОБА_7 , однак хвіртка була зачинена та вдома нікого не було.

У телефонній розмові ОСОБА_7 повідомила, що діти перебувають у безпечному місці та повертати їх вона не має наміру.

Враховуючи вищевикладені обставини, я, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 звернулися до правоохоронних органів та повідомили про зникнення дітей.

Цього ж дня, а саме 19 грудня 2021 року за адресою місця ОСОБА_7 виїхали працівники поліції, попередньо зв`язавшись з ОСОБА_16 в телефонному режимі та викликавши її за адресою її місця проживання.

За викликом працівників поліції ОСОБА_7 приїхала за місцем свого проживання та повідомила, що ключі від будинку у неї відсутні, а тому надати доступ до домоволодіння вона не має можливості та зазначила, що малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться поза межами міста в безпечних умовах. Окрім того, ОСОБА_7 повідомила працівників поліції, що наміру повертати малолітніх дітей вона не має.

Враховуючи вищезазначені дії, працівниками поліції було доставлено ОСОБА_7 до Сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, де ОСОБА_7 повторно повідомила, що повертати малолітніх вона не збирається. Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяву на ім`я начальника Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у якій повідомили про викрадення ОСОБА_16 малолітніх дітей та утримання їх в невідомому місці.

В свою чергу, 20 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , зателефонував на службу «102» і повторно повідомив, що малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 викрадено ОСОБА_16 , після чого працівники поліції повторно виїхали за адресою місця проживання ОСОБА_7 , та, зайшовши до домоволодіння (двері відчинив співмешканець ОСОБА_7 ), встановили, що малолітні діти за даною адресою відсутні, як відсутня і ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 поїхали до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, де їм повідомили, що правоохоронними органами встановлено місце перебування малолітніх дітей, зокрема малолітні діти знаходилися в приміщенні судмедексперта, за адресою: АДРЕСА_5 . Приїхавши за вищевказаною адресою, заявникам було повідомлено, що дійсно діти знаходяться у судмедексперта в присутності ОСОБА_7 та її адвоката, однак батьків до дітей допущено, а також не було відібрано ніяких пояснень. В подальшому малолітніх дітей було направлено та поселено до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини». 21 грудня 2021 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до сектору ювенальної превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області заяви з проханням повідомити на якій правовій підставі їхні діти ОСОБА_12 та ОСОБА_11 направлені в дитячий будинок «Теплий дім». У даних заявах вони наполягали негайно повернути дітей та повторно направити дітей до судмедексперта для проведення повторної експертизи, для огляду лікарем педіатром та травматологом.

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 подано на ім`я начальника Служби у справах дітей Черкаської міської ради Шишлюк С.О. заяву з проханням повернути його малолітніх дітей, які 20 грудня 2021 року були влаштовані працівниками поліції до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» на виховання в мою родину. 23 грудня 2021 року представником ОСОБА_1 на адресу Сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області направлено адвокатський запит №20/79 з проханням повідомити письмово, чи складався терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_7 в перебіг часу з 20 грудня 2021 року по 23 грудня 2021 року та в разі можливості надати його копію; повідомити письмово, чи складався адміністративний протокол щодо громадянки ОСОБА_7 в перебіг часу з 20 грудня 2021 року по 23 грудня 2021 року, якщо так, то на підставі якої правової норми; повідомити письмово, чи відбувалося спілкування працівниками Сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області з дітьми, які на даний час знаходяться в Комунальному закладі «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини», якщо так, то надати копію відеофіксації спілкування дітей з працівниками Сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області чи спеціалістом в галузі психології.

Листом №151/46-2022 від 05 січня 2022 року Черкаське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області повідомило, що з метою встановлення всіх обставин події було проведено повторну перевірку та в ході проведення перевірки в приміщенні притулку «Теплий дім» в присутності психолога відбулось спілкування з малолітніми ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Також працівниками сектору протидії домашньому насильству було отримано висновки психологів ЦСС та ССД. За результатами отриманої інформації було встановлено факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_7 по відношенню до своїх малолітніх онуків. За вказаним фактом на ОСОБА_7 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ВАБ №841306 від 23.12.2021, а також відповідно до висновку ЦСС ЧМР винесено термінові заборонні приписи.

До листа №151/46-2022 від 05 січня 2022 року Черкаським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області додано оптичний диск, з якого вбачається, що 21 грудня 2021 року у Комунальному закладі «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» була проведена бесіда з малолітніми дітьми, в якій діти зазначили, що мама їх відвезла до бабусі в суботу, в подальшому приїхала знайома їх бабусі та діти поїхали до неї, де і переночували. Коли їхали до знайомої їх бабусі, то мамі та татові не повідомляли, зателефонували мамі лише коли поверталися назад. На запитання: «Чи їздили до лікаря?» діти відповіли, що бабуся повезла до лікаря, не пояснивши для чого, зі слів дітей у них нічого не боліло. ОСОБА_12 зазначив, що не хотів іти до лікаря, але бабуся сказала іти. На запитання, що відбулося на уроці фізкультури діти спочатку повідомили, що побилися з хлопцем ОСОБА_17 , в подальшому ОСОБА_12 зазначив, що синець у ОСОБА_11 з`явився від того, що він біг та впав і від того, що в нього щось було в кармані, він отримав синець. Це трапилося на дачі. На запитання, чому спочатку повідомили, що синці отримали від побиття батьком, діти повідомили, що не пам`ятають звідки взялися синці. ОСОБА_12 зазначив, що просто так сказав. Щодо взаємовідносин з батьком діти зазначають, що батько добрий і вони бажають повернутися до тата. Богдан зазначив, що бабуся хоче, щоб ми жили у неї, але ми хочемо жити з татом. Тато не проти, щоб ми бачилися з бабусею, навіть не проти, щоб бачилися у період, коли ми знаходимося у школі».

29 грудня 2021 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради. Дані обставини підтверджуються Витягом з протоколу №26 від 29 грудня 2021 року. Як вбачається з пояснень інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Яценко Ю.Ю., викладених у протоколі №26 від 29 грудня 2021 року, ОСОБА_18 зазначила, що займалася з дітьми. Коли баба ОСОБА_7 приїхала з дітьми до судмедексперта, діти були голодні. Діти були у баби з дозволу матері дітей, коли вона побачила синці, вона їх у 12 годин ночі повезла до судмедексперта, у час, коли діти повинні спати. Коли їх оглядав судмедексперт, то ні батька, ні матір, ні представника ювенальної превенції до експерта не допустили. Огляд проводився у присутності ОСОБА_7 та її адвокатів. Діти страху до батька не відчувають. Баба дітей ОСОБА_7 , навпаки, дітям каже, що їх батько поганий, що батьки наркомани. Каже онукам, що вона краще їх виховає. Ось це психологічне насилля над дітьми! Коли хлопчики побачили батьків - вони їх обліпили. Діти кажуть, що хочуть до батька, не хотіли їхати в одному автомобілі з бабою. Зі слів педіатра, мачуха дітьми постійно займається. Діти при огляді були без ушкоджень, гарно одягнені. ОСОБА_7 каже: « ОСОБА_19 діти будуть у притулку на свята, ніж у тата. Це не є піклування про онуків! Її неможливо зупинити. Вона три доби тероризувала ювенальну превенцію. Ми неодноразово ловили її на брехні. Я спілкувалася з дітьми. Діти сказали, що хочуть бути з татом, а також повідомили, що баба їм сказала, що, якщо вони будуть казати, що хочуть до неї, то вона подарує їм подарунки. Я задавала дітям питання у присутності адвоката ОСОБА_7 чому вони у поганому настрої, то вони сказали, що хочуть до тата і вони дуже голодні».

З пояснень інспектора сектору протидії домашньому насильству Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Бабенко О.В., викладених у протоколі №26 від 29 грудня 2021 року, вбачається, що на бабу ОСОБА_7 складено адміністративний протокол, а також складено термінові заборонні приписи. Окрім того, ОСОБА_20 під час засідання зазначено, що зі слів дітей, вони не знали куди і навіщо їх везуть, вони були голодні.

Як вбачається з пояснень психолога КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЧОР» ОСОБА_21 викладених у протоколі №26 від 29 грудня 2021 року, ОСОБА_21 , зокрема, зазначила, що «діти хочуть до батька. Вони позитивно відгукуються про всіх членів родини. У цій ситуації діти стали заручниками дій дорослих. Вони вже не знають кому і що казати. Хлопці мені кажуть, що хочуть в родину до тата. Вони жодного разу не сказали, що хочуть до баби. Мене вони кожного разу питають коли вже їх заберуть додому. Було опитування дітей. Один сказав, що отримав синці на уроці фізкультури, а інший, що у нього у кишені штанів була іграшка і він на неї ненароком впав. Ще хтось із хлопців сказав, що його бив колись тато, але давно».

Заступник директора з виховної діяльності Черкаської гімназії №9 ОСОБА_22 зазначила, що діти мають жити у родині. По дітям у школі до батьків претензій немає. Дітей приводять та забирають батьки. Є пояснення класовода і вчителя фізкультури.

Заявники зазначають, що сама ж ОСОБА_7 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради, яке відбулося 29 грудня 2021 року зазначила, що: « у нас немає домовленості. Зі сторони матері і батька онуків йде шантаж. Обоє батьки - наркомани. Я про це заявляла. Тато дітей лікувався від наркозалежності (на що заступник голови комісії, начальник служби у справах дітей Черкаської міської ради Шишлюк С.О. зазначила, що у матеріалах справи є довідка з наркодиспансера, що ОСОБА_23 на обліку не перебуває, за допомогою не звертався), а мати була в реабілітаційному центрі. Вся ця ситуація довела мене до сказу у боротьбі за онуків. Ситуація склалася так, що коли діти потрапили до тата, вони покинули усі свої гуртки. Батьки поламали все! Я не знаю, що батьки онуків від мене хочуть. В сім`ї чиниться насилля. Діти жили у мене 7 років. Я перетворилася у раба. Я повністю забезпечувала і виховувала дітей. Я втомилася воювати. Мої внуки пропадають! Дітей б`ють усі, особливо теперішня жінка їх батька! Я рік не бачила дітей, я їх перший раз побачила 17 грудня. До мене діти прийшли 18 грудня, їх привела мама. Я дітей залишила у себе ночувати. Я побачила синяк у ОСОБА_12 на нозі. Дитина не хотіла про це говорити. ОСОБА_12 сказав, що це його бив тато. Я його повезла у травмпункт, так мені порадили адвокати. Лікар о 21-00 прийняв ОСОБА_12 . Я сказала поліції, що і в другого хлопчика теж виявили синяки, мені сказали, щоб я і другого сюди везла. Я повезла і Рому в травмпункт. В 00.05 дитину оглянув лікар. Я зробила те, що мені сказала поліція. Батькові дітей повертати не можна, він вживає наркотичні засоби. Я хочу, щоб поки дітей віддали мені. Я хочу встановити опіку над онуками тимчасову. Я не бачуся з дітьми. Діти знаходяться у батьків, які їх б`ють. Діти на вихідних були у матері, у неї немає умов, щоб там були діти.

ОСОБА_1 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради, яке відбулося 29 грудня 2021 року, зазначено, що те, що повідомила ОСОБА_7 , не відповідає дійсності. Безліч її скарг не знайшли свого підтвердження. Діти зростають у родині, де їх люблять і вони бачать нормальну модель сім`ї. Діти проживають з ним, як це прописано в нотаріальній угоді між батьками. Він клопотав про повторне проведення судмедекспертизи, оскільки попередня була проведена з порушеннями, батьки не були допущені при огляді дітей експертом. Громадянка ОСОБА_7 вкрала дітей, є відповідна заява до поліції та по ходу слідства все стане ясно.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради, яке відбулося 29 грудня 2021 року членами комісії прийнято одноголосне рішення про доцільність повернення малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» на виховання в родину батька ОСОБА_1 .

Цього ж дня, 29 грудня 2021 року, малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернуто у родину батька.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 2 інформації щодо проведеного психологічного дослідження №244 від 19 квітня 2021 року, «у хлопчиків наявна висока ситуативна тривожність щодо взаємовідносин між батьками та ОСОБА_16 , так як діти неодноразово ставали свідками провокативних негативних посилів бабусі до батьків і це сформувало підґрунтя недовіри, остраху та стало джерелом внутрішньої напруги у психіці дітей».

На даний час, провокативні дії з боку ОСОБА_7 призвели до того, що малолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 опинилися КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», що, в свою чергу, має негативний вплив на психоемоційний стан малолітніх дітей.

На саму ж ОСОБА_7 , встановивши факт вчинення нею домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до своїх малолітніх онуків, складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ВАБ №841306 від 23.12.2021, а також відповідно до висновку психологів ЦСС ЧМР винесено термінові заборонні приписи. Дані обставини підтверджуються листом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області №151/46-2022 від 05 січня 2022 року.

Згідно з терміновим заборонним приписом стосовно кривдника Серії А А №195181 від 29 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_7 вчинила домашнє насильство відносно свого онука ОСОБА_6 згідно висновку психолога та застосовано до ОСОБА_7 заходи термінового заборонного припису шляхом: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника Серії АА №195182 від 29 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_7 вчинила домашнє насильство відносно свого внука ОСОБА_5 згідно висновку психолога та застосовано до ОСОБА_7 заходи термінового заборонного припису шляхом: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Таким чином, ОСОБА_7 систематично чинить відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 насильство психологічного характеру, яке проявляється у вищеописаних діях ОСОБА_7 (зокрема, постійному налаштуванню дітей проти батьків, переслідуванні дітей, а в подальшому у викраденні), які, в свою чергу, негативно впливають на психоемоційний стан малолітніх дітей, мають негативний вплив на формування їх свідомості, викликають невпевненість, безпорадність, плаксивість. З урахуванням вище викладеного заявники просять задоволити заяву в повному обсязі.

27.01.2022 на адресу Придніпровського районного суд м. Черкаси надійшли заперечення від ОСОБА_7 , які оголошені в судовому засіданні та приєднані до матеріалів справи.

27.01.2022 на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшли пояснення від представника адвоката Кучер Ю.В., які оголошені в судовому засіданні та приєднані до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 25.01.2022 заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі на підставі обгрунтування, що наведене у заяві та з урахуванням доказів, які додані до неї. Додатково зазначила, що існує загроза вчинення повторного насилля над дітьми тому, що після факту вчинення психологічного насилля над дітьми відносно ОСОБА_7 було складено обмежувальний припис терміном на 10 днів, після закінчення припису вона наступного дня прийшла до дітей під час уроків, почала тиснути на дітей, щоб вони казали, що ОСОБА_1 б`є дітей, а бабуся їх любить, наступного дня відбулося мінування школи, всі учні вийшли з школи, в дворі знаходилась ОСОБА_7 , вона самовільно хотіла забрати дітей до неї додому, нікого про це не повідомивши. Доказів спроби їх забрати у нього немає, так як там був учитель, що їй і завадило. На його думку, бабуся знову продовжує чинити на дітей тиск, психологічне насилля, просить задовольнити подану заяву.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково зазначила, що ОСОБА_7 дуже довгий час воює із сім`єю, зараз діти страждають від її дій, бабуся проходить до них в школу, замість вільного часу на перерві діти сидять з бабусею, баба може ходити годинами під вікнами школи, завжди каже, що в дітей поганий батько та мати, а бабуся хороша. Дуже просить відреагувати на її прохання, щоб діти відпочили, вона вважає, що дуже надмірна опіка бабусі шкодить дітям, вона не хоче щоб її діти були такими ж невпевненими як вона. Переконана, що бабуся вчиняла фізичне, психологічне насилля над дітьми.

Заінтересована особа ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні заяви. Та в судовому засіданні пояснила, що після побиття її дочки в 2016 році, поліція вилучила малолітніх. Після розлучення заявників, ОСОБА_2 приїхала з дітьми до неї додому, все було добре, вона займалась дітьми, потім з`явився її колишній чоловік, почав переслідувати її дочку, не давав їй ступити ані кроку, потім вони прожили ще рік, в цей період ніхто окрім неї не займався дітьми. Ніякої допомоги від служб вона не отримала. В 19й школі в дітей були значні досягнення, після того як дітей перевели до іншого учбового закладу, діти повернулися до бабусі через місяць, коли прийшов час малолітнім йти додому, вони не захотіли, батьки визвали поліцію, поліцейські залишили дітей у неї, тому що їм так було краще. Наступного дня ввечері їх забрав батько. Якось вона прийшла в школу, там її побила мати ОСОБА_1 , де вона працювала, після чого було відкрите кримінальне провадження. ОСОБА_1 її шантажує побаченнями із дітьми. Якось вона узгоджено забрала дітей до себе додому в грудні 2021. 19.12.2021, коли вона виявила синці, вони поїхали до лікаря почергово із дітьми разом, лікарю діти повідомили, що їх побив батько. Наступного дня мати дітей подзвонила до бабусі, поговоривши з дітьми вона дала дозвіл на те, щоб діти залишилися у бабусі, наступного дня баба повідомила мати дітей про те, що вона поверне дітей після судово-медичної експертизи. Коли побої були зняті, приїхали представники поліції, там вони забрали дітей. В неділю, вона попросила подругу, щоб переночувати тому, що подруга живе під будинком судово-медичної експертизи, щоб в понеділок зранку зробити експертизу, після чого дітей забрали ювенальні представники. Діти прожили в «Теплому домі» 10 днів, а до неї застосували припис, за те, що вона хотіла допомогти дітям і розібратися в ситуації, щоб ОСОБА_1 не бив більше дітей та забрала їх без їхньої згоди до лікаря на освідування.

Адвокат Кучер Ю.В. просила відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, так як вона необґрунтована та безпідставна. В судовому засіданні пояснила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 склалися доволі складні відносини, конфлікт розпочався з того періоду, коли між батьком та матір`ю дітей останній чинив фізичне насилля, а саме нанесення тілесних ушкодження, які відповідали середньої тяжкості, у вигляді перелому щелепи, після цього колишня дружина не підтримувала відносини, після цього діти проживали із бабусею разом із ОСОБА_2 . Вона постійно перебуває під впливом колишнього чоловіка, особистої думки немає. Довгий проміжок часу діти проживали з бабусею, яка фактично замінила їм батьків. Після переведення дітей в іншу школу, для них це був дуже великий стрес, після зміни оточення. На той момент в дев`ятій гімназії працювала мати ОСОБА_1 . Коли дітей опитували, вони зазначили, що вони люблять свою бабусю що вони за нею сумують. На день Святого Миколая мати привела дітей до бабусі, баба виявила, що у дітей ознаки сильного побиття, так як виявила синці на ногах у обох хлопців, після чого вона взяла дітей і поїхала в лікарню почергово із кожним, для огляду малолітніх. Там лікар підтвердив, що дійсно є факт тілесних ушкоджень. Наступного дня бабуся не повертала дітей тому, що вважала, що діти перебувають в небезпеці. В поданій заяві жодним чином не підтверджено факт психологічного насилля. Так, їй було після цих подій винесено припис заборони бачитися із дітьми строком 10 днів, але вона хотіла обмежити фізичне покарання дітей батьком ОСОБА_1 , так як були виявлені синці, про що і повідомляли діти під час їхнього опитування на відеокамеру.

Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради Молчанович Н.О. в судовому засідання пояснила, що у відповідності положень Сімейного кодексу було укладено договір на проживання дітей із батьком. Діти змінили школу та із середини 2020 року проживають разом із батьком ОСОБА_1 14.09.2021 представники Служби у справах дітей приїхали додому до ОСОБА_1 зробити огляд побутових умов проживання малолітніх дітей за заявою ОСОБА_7 , так як остання неодноразово скаржилася на неналежне виховання останнім малолітніх. В ході перевірки нічого, щоб шкодило дітям не було виявлено, батько виховує хлопчиків, вони із любов`ю ставляться до нього. ОСОБА_7 дійсно перебільшує своєю опікою дітей, часто скаржиться до різних служб, вчинює на них тиск, тому вона підтримує заяву із приводу застосування обмежувального припису відносно останньої.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заяву про встановлення обмежувального припису відносно ОСОБА_7 підтримує у повному обсязі. Достатньо підстав наведених в самій заяві, ОСОБА_7 часто скаржиться в різні органи, в служби та поліцію, втягуючи дітей, спричиняючи їм психологічний тиск та насилля. Поза їхньою волею вночі вона відвезла їх до лікарні, після чого діти були вилучені працівниками поліції, а після засідання комісії ОСОБА_7 було встановлено обмежувальний припис працівниками поліції строком 10 днів.

В судовому засіданні в якості свідка допитаний представник Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_24 надав пояснення про те, працює на посаді начальника сектору протидії домашньому насильству, як сектор працюють із січня 2021 року. По даній справі може пояснити, що є факт неприязних стосунків між родичами, що впливає на виховання дітей. Обовяґзки виховання дітей передбачені ст. ст. 150-152 Сімейного кодексу. Цих положень дотримуються батьки малолітніх ОСОБА_25 , так як вони проживають у батька ОСОБА_1 , батько йде на поступки бабі ОСОБА_7 , не заперечує з приводу зустрічей та віддає дітей їй додому. Однак вона здійснює багато скарг, провокує перевірки останнього. 19.12.2021 вночі відвезла дітей на огляд лікарю, а потім і на освідування експерту. Батько з цього приводу звернувся в поліцію, після чого дітей забрали працівники поліції і з метою врегулювання конфлікту віддали дітей на нетривалий строк у спеціалізований дім, де вони провели активно новорічний час. Він особисто мав спілкування із дітьми, що записував на відеокамеру, де вони повідомили, що більше люблять батька, що він не бив їх останньгого разу, через що їх бабушка повезла до лікаря, що то були синці від їхнього падіння і їх ніхто не просив саме так повідомляти. Були проведені перевірки, ініційовані відповідні висновки психологів ЦСС та ССД. Саме за результатами отриманої інформації було установлено факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_7 по відношенню до своїх малолітніх онуків, за що були складені відповідні протоколи і винесено відповідний припис від 29.12.2021року.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.11.2012 перебували у шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2016 було розірвано (справа №712/5765/16ц).

Від шлюбу заявники мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.07.2018 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.07.2018.

Також встановлено, що 11.07.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання спільних малолітніх синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким визначено права та обов`язки батьків, а також місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання батька, що станом на 11.07.2018 є: АДРЕСА_2 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2085.

ОСОБА_7 є рідною матір`ю заявниці ОСОБА_2 , тобто бабусею малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до заяви прохання ОСОБА_1 31.08.2018, звернувся до ОСОБА_7 , з вимогою про повернення дітей за місцем їх проживання, яке було визначене відповідно до договору 11.07.2018 .

Одночасно ОСОБА_1 31.08.2018 звернувся із заявою проханням до начальника Служби у справах дітей Черкаської міської ради, про проведення бесіди з ОСОБА_7 та повернення дітей за місцем їх проживання.

27.09.2018 на заяву ОСОБА_1 від Служби у справах дітей надійшла відповідь проте, що ОСОБА_7 категорично відмовилася передавати внуків батькові, а також було рекомендовано звернутися до суду за місцем проживання на підставі ст.ст. 160, 163 Сімейного кодексу України.

В свою чергу 25.09.2018 дільничним офіцером поліції сектору превенції Черкаського відділу поліції була проведена перевірка за заявою ОСОБА_1 від 30.08.2018 відповідно до якої було складено висновок. З якого вбачається, що 30.08.2018 до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло звернення від ОСОБА_1 по факту непорозуміння з колишньою тещею ОСОБА_7 через розподіл прав на виховання дітей. В ході проведення перевірки було встановлено, що з даного приводу вже проводились перевірки Черкаським відділом поліції, та в подальшому з даного приводу було проінформовано службу у справах дітей та запропоновано звернутись до суду з метою встановлення днів побачень з дітьми. Інформація з приводу вчинення морального та психологічного тиску в адресу заявниці об`єктивно нічим не підтверджується.

З наданого 21.12.2018 за №844 висновку органу опіки та піклування м. Черкаси про можливість проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що під час вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, батьки ОСОБА_26 та ОСОБА_1 створили належні умови для проживання дітей, позитивно характеризуються, мають достатній виховний потенціал, виходячи з балансу інтересів батьків та дітей, керуючись ст.ст. 160 -161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування м. Черкаси вважає за можливе проживання малолітніх дітей у матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1 .

В свою чергу, 15.01.2019 заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою до Черкаської місцевої прокуратури про те, що його діти утримуються насильно матір`ю та бабою вдома, йому як батьку, невідомо чи морально та фізично не порушуються права дітей (можливий психологічний тиск та фізичне насилля над дітьми). Тому просить в разі виявлення кримінального правопорушення внести дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному факту.

12.02.2019 за №710/30-03-01 Службою у справах дітей Черкаської міської ради, ОСОБА_1 надано відповідь, що за інформацією Центру у дітей відсутні ознаки складних життєвих обставин. Самопочуття малолітніх дітей задовільне: синців, гематом, занедбаного стану у дітей не відмічалось. Харчування у дітей регулярне, відповідає віку, одягом забезпечені.

Зокрема, на підставі ухвали суду від 14.01.2019 була надана інформація щодо проведеного психологічного дослідження дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у присутності матері дітей ОСОБА_2 , бабусі ОСОБА_7 , дідуся ОСОБА_27 . За аналізом анкети, мати дітей ОСОБА_2 , оцінює емоційні стосунки в сім`ї, як «гармонійні, спокійні, довірливі», конструктивно вирішує конфліктні ситуації з дітьми, приймає синів як рівноправних членів сім`ї, хвалить, заохочує до діяльності. В свою чергу, надані ОСОБА_2 тест та анкети заповнювались не самостійно. А під впливом та контролем бабусі дітей ( ОСОБА_7 ), що ставить під сумнів достовірність отриманих результатів. В результаті роботи, діти неспроможні в повній мірі, з урахуванням їх вікових особливостей, емоційного стану, індивідуальних-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища, об`єктивно оцінювати ставлення до них кожного з батьків, виявляти більшу чи меншу прихильність до одного з батьків і не мають внутрішньої сили, щоб визначитися зі своїм місцем проживання. Діти сприймають сімейну ситуацію як даність.

14.01.2020 постановою Черкаського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.10.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про відібрання малолітніх дітей від інших осіб, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , тертя особа: ОСОБА_7 , про визнання договору недійсним скасовано та ухвалено нове рішення. Яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про відібрання малолітніх дітей від інших осіб задоволено. Відібрати малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , які проживають по АДРЕСА_3 . Повернути малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_25 за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_7 , про визнання договору недійсним відмовлено.

В свою чергу, 07.02.2020 адвокат Хорошун С.А., діючи як представник ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 14.01.2020.

Ухвалою від 08.04.2020 прийнято відмову ОСОБА_2 від поданої в її інтересах адвокатом Хорошун С.А. касаційної скарги на постанову Черкаського апеляційного суду від 14.01.2020 та касаційне провадження закрито.

Відповідно до протоколу №2 від 04.02.2021 засідання Координаційної наради, було рекомендовано батькам малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та бабі дітей ОСОБА_7 домовитися самостійно щодо участі баби у вихованні онуків та спілкуванні з ними, та рекомендовано до вирішення зазначеного питання в судовому порядку, здійснювати зазначені побачення та спілкування по вихідних днях.

Відповідно до характеристики від 15.11.2018, як додана до заяви ОСОБА_1 , характеризується позитивно, завжди привітний, чемний та охайний. За роки проживання в будинку проявив себе виключно з позитивного боку, з сусідами дружелюбний і завжди допомагає. Є прекрасним сім`янином, який піклується про своїх дітей, бере активну участь в їх вихованні, має теплі сімейні відносини з родичами. Шкідливих звичок не має.

З характеристики виданої фермерським господарством «Галицький» від 26.11.2018, ОСОБА_1 за час роботи зарекомендував себе, як відповідальний, працьовитий та ефективний співробітник. Володіє високими організаторськими здібностями. Має хорошу професійну підготовку, достатню для виконання обов`язків.

Відповідно до висновку із акту обстеження умов проживання №354 від 14.12.2018 в квартирі АДРЕСА_4 , створені належні умови для проживання та перебування малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

01.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Черкаської міської ради про припинення періодичні побачення малолітніх дітей з ОСОБА_7 , оскільки дії ОСОБА_7 спрямовані на розпал ворожнечі та протистояння і жодним чином не спрямовані на виховання дітей в атмосфері любові та поваги, взаємодопомоги, та підтримки.

Відповідно до статей 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК).

Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 6, 7, 8, 10, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

- обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи;

- особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

- програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Положеннями частин першої, другої статті 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Згідно із загальним принципом цивільного судочинства - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи.

Не дивлячись, що пройшов дуже короткий проміжок часу після закінчення дії десятиденного припису, встановленого працівниками поліції, що обмежував права ОСОБА_7 вона прийшла до школи і зустрілася із внуками, як і робила це завжди, що не є насиллям в прояві нормальних людських стосунків. Однак, в судовому розгляді встановлено та підтверджено сторонами, що наявний спір з приводу зустрічей та права бачитися баби ОСОБА_7 із її рідними внуками через непорозуміння із батьками дітей. Таким чином, встановлений очевидний конфлікт, до вирішення якого зазнають неприємностей діти, що і призводить до їхнього психологічного травмування. Що, у свою чергу, захищаючи права малолітніх дітей та можливого психологічного тиску з боку ОСОБА_7 , в ході з`ясування обставин зустрічей, необхідне обмеження у їхньому спілкуванні, що у свою чергу справить позитивний результат на сприйняття малолітніми дітьми ситуації із зустрічами та призведе до порозуміння. Суд врахував, що малолітні проживають разом із батьком на законних та обґрунтованих підставах, досліджених в ході судового розгляду.

Дослідженням наданих заявниками доказів встановлено, що доводи у частині застосування відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_28 та ОСОБА_11 домашнього насильства, а саме діяння психологічного насильства знайшли своє підтвердження у застосуванні до ОСОБА_7 результатів адміністративного протоколу за ч.1 ст. 173-2 КУпАП від 23.12.2021 а також винесено термінові заборонні приписи.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

А тому, з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису та встановлення заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_7 , а саме протягом одного місяця слід:

-заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживають малолітні діти та до Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ю. Іллєнка, 52, де навчаються діти; вести листування, телефонні переговори або контактування особисто і через третіх осіб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що строк дії обмежувального припису слід визначити не максимальний - у шість місяців, як просять заявники, а один місяць, починаючи з 28.01.2022, що є достатнім для запобігання ризику продовження дій психологічного насильства під час впливу на дітей за спілкуванням, шляхом наведення негативної інформації відносно батьків останніх та неможливості їх виховати ними до моменту розгляду цивільної справи у Придніпровському районному суді м.Черкаси за позовом ОСОБА_7 .

Разом з тим, при винесені рішення, суд враховує і те, що у судовому засіданні хоча і доведено факт вчинення ОСОБА_7 психологічного впливу на малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 при обставинах наведених вище в мотивувальній частині, однак жодного доказу в обгрунтування того, що вона чинить якісь неправомірні дії чи вплив на них у громадських місцях у присутності когось із батьків немає. Тобто, суд дійшов висновку, що прояв психологічного тиску застосовувався ОСОБА_7 із необхідністю переконати дітей, щоб вони більше часу проводили із нею.

За таких підстав, заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 293, 294, 350-1-350-6, 350-8, 259, 265, 268, 353 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ) строком на 1 (один) місяць.

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_7 , а саме:

-обмежити спілкування ОСОБА_7 з дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком 1 (один) місяць;

-заборонити ОСОБА_7 протягом 1 (одного) місяця наближатися на відстань ближче 100 метрів до будинку АДРЕСА_1 , де проживають малолітні діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також протягом 1 (одного) місяця наближатися на відстань ближче 100 метрів до Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ю. Іллєнка, 52, де навчаються малолітні діти;

-заборонити ОСОБА_7 протягом 1 (одного) місяця особисто і через третіх осіб розшукувати дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , переслідувати, та в будь-який спосіб спілкуватися з малолітніми дітьми;

-заборонити ОСОБА_7 протягом 1 (одного) місяця вести телефонні переговори та контактувати через третіх осіб з малолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині відмовити.

Допустити рішення суду про видачу обмежувального припису до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде виготовлено та проголошено 02.02.2022 о 14 год. 30 хв.

Головуючий: В. Ю. Піковський