Справа № 624/972/21
провадження № 2/624/39/22
У Х В А Л А

27 січня 2022 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 23.02.2000 виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, актовий запис №1. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки в родині. З 2001 року подружжя припинили спільне проживання, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. У зв`язку з чим позивач вважає, що подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе. Дітей від шлюбу сторони не мають.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності справи, звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у справі.

З наданої до суду інформації ДМС України в Харківській області відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові та Харківській області не зареєстрована.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити місце проживання чи перебування, поштовий індекс сторін.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, позивач у позовній заяві адресу відповідача не зазначив, повідомив, що вона йому не відома.

Відповідач згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМСС України в Харківській області на території м. Харкова та області не значиться.

Обставини, якими позивач обґрунтовує підсудність позову Кегичівському районному суду Харківської області позивач в позовній заяві не зазначив.

Відомості про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, місцезнаходження його майна чи місце постійного його заняття (роботи) позивачем суду не надані.

Домовленість подружжям щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання позивача відсутня. Про наявність причин з яких позивач не може виїхати до місця проживання відповідача не повідомлено та відповідних доказів не надано. Дітей від шлюбу сторони не мають.

За таких обставин суд позбавлений можливості встановити підсудність зазначеної справи Кегичівському районному суду Харківської області.

Відповідно до ст. 13, ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування покладено на сторони цивільного процесу, збиранням доказів не є обов`язком суду.

На підтвердження обставин, викладених позивачем у змісті позовної заяви щодо підсудності позову цьому суду, позивачу необхідно на виконання вимог даної ухвали надати відомості та за наявності відповідні докази щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, чи останнього відомого зареєстрованого місця його проживання, чи місцезнаходження його майна, місця постійного заняття (роботи). Чи надати до суду докази домовленості подружжя щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання позивача, чи зазначити причини неможливості виїзду позивача за межі району для розгляду справи, підтверджені належними доказами.

У разі труднощів в отриманні інформації чи доказів позивач має право звернутися до суду з відповідними клопотаннями про витребування, забезпечення доказів.

Позивач разом з позовною заявою подав заяву про виклик відповідача у судове засідання через оголошення на офіційному сайті судової влади, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що положення ч.11 ст. 128 ЦПК України як і положення ч.10 ст. 187 ЦПК України підлягають застосуванню у разі підсудності позову суду до якого подано позов.

За правилами частини першої ст. 187 ЦПК України суд має відкрити провадження у справі в разі відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Враховуючи виявлені недоліки при оформленні позовної заяви, на виконання вимог національного законодавства, а саме - частини першої ст. 185 ЦПК України, суддею постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху та позивачу встановлюється строк для усунення недоліків.

Позивачу слід взяти до уваги, що якісна підготовка до судового розгляду спрямована в першу чергу на захист прав самого позивача та забезпечення розгляду справи у порядку, про який просить позивач, без зволікань, з додержанням розумних строків, наслідком чого стане економія не тільки процесуального часу сторін і суду, а й зменшення судових витрат, пов`язаних із безпосереднім розглядом справи.

Суд надає позивачу максимальний з передбачених ЦПК України строк на усунення недоліків десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Роз`яснити позивачу, що у відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Крапівка