Справа № 409/1251/20
Провадження № 22-ц/810/956/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи: позивач - Кредитна спілка «Епсілон», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Кредитної спілки «Епсілон»

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року, ухваленого Білокуракинським районним судом Луганської області у складі: судді Максименко О.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Епсілон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17 липня 2020 року позивач Кредитна спілка «Епсілон» звернулась із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивувала тим, що 19.04.2019 між кредитною спілкою "Епсілон" та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 584, згідно якого КС "Епсілон" надала Відповідачу кредит у розмірі 6500,00 грн, на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 35% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 60 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем.

За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит, та погоджено, що у разі несвоєчасного надходження передбаченого графіком розрахунку планового платежу повністю або частково з рішенням Кредитного комітету кредитодавця цей кредит може визнаватися кредитом із підвищеним ризиком, відсоткова ставка за яким становить 140 % (п. 3.8. кредитного договору).

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 15 липня 2020 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість по відсоткам в сумі 3586,36 грн.

У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками в розмірі 3586,36 грн, а також судові витрати в розмірі 5102 грн, з яких 2102 грн - судовий збір; 3000 грн - правнича допомога.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Епсілон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведені позовні вимоги, оскільки не наданий розрахунок заборгованості, який би містив щомісячне нарахування та погашення кредитної заборгованості, у тому числі і за процентами.

В апеляційній скарзі Кредитна спілка «Епсілон», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було досліджено та надано оцінки доказам, що були долучені до матеріалів справи, а саме графік розрахунків. В розумінні позивача це є належний та допустимий доказ разрахунку заборгованості.

Також позивач посилається на постанову Верховного Суду від 23 січня 2018 по справі №755/7704/15, в якій суди зобов`язали належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В. склад колегії суддів - Кострицького В.В., Коновалової В.А.

Апеляційне провадження по справі відкрито 10 грудня 2021 року та ухвалою суду від 22 грудня 2021 року справу призначено до розгляду на 25 січня 2022 року об 11.30 год.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися.

Вказане у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України свідчить про те, що їх неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Від відповідачки відзив не надійшов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 19.04.2019 ОСОБА_1 звернулась до КС «Епсілон» із заявою про надання кредиту (а.с. 6).

19.04.2019 між позивачем КС «Епсілон» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 584 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 1 (а.с. 3-4).

Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 6500 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається кредитодавцем на комерційні цілі, що передбачено п.1.2. договору.

Відповідно до п. 2.1. договору кредит надається строком на 60 фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в день підписання цього договору.

Відповідно до п. 2.3. договору позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю фактично отриману суми кредиту та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього Договору.

Згідно п. 2.4. договору кредит надається позичальнику готівкою у касі кредитодавця або (згідно заяви позичальника) шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заяві. Ненадання позичальником реквізитів свого рахунку в банку (надання реквізитів з помилками) або неявка позичальника за отриманням кредиту готівкою через касу кредитодавця (чи ухилення іншим способом від отримання кредиту), а також невиконання позичальником зобов`язання щодо забезпечення кредиту, передбаченого п. 5.1.5. цього договору, звільняє кредитодавця від обов`язку передбаченого п. 2.2. цього договору та відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 3.1. договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 35% процентів річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту до закінчення строку дії цього договору (п.10.1. Договору).

Згідно п. 3.2. нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365 (366).

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Якщо дата здійснення чергових платежів згідно графіка розрахунків припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то здійснення платежів відбувається на наступний за вихідними (святковими, неробочими) днями робочий день кредитодавця і це не вважається порушенням графіку розрахунків.

Згідно п. п. 3.5., 3.6. договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту. Прострочення сплати кредиту та/ або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п. 2.1. цього договору, так і після його закінчення, протягом усього строку дії договору, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Відповідно до п.п. 5.1.1., 5.1.3., 5.1.7. договору позичальник зобов`язується використовувати кредит на вказані в п. 1.2. цього договору цілі. Вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. У випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Відповідно до п. 5.4.3. договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку наявності хоча б однієї із зазначених обставин: а) використання позичальником кредиту не за призначенням; б) затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла (нерухомого майна) щонайменше - на три календарні місяці; в) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; г) несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків від суми кредиту; ґ) невиконання позичальником, визначеного п. 5.1.5. цього договору обов`язку забезпечення кредиту; д) виявлення кредитодавцем факту недостовірності даних або документів, наданих позичальником для отримання кредиту; е) невиконання позичальником визначеного п.п. 5.1.4. цього договору обов`язку щодо повідомлення про зміни в інформації.

Згідно п. п. 10.2., 10.4. та 10.7. цей договір є чинним з моменту його підписання обома сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. До правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років (ст. 259 ЦК України). Підписуючи кредитний договір, позичальник ОСОБА_1 погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором.

Згідно наданих позивачем доказів, станом на 15.07.2020 заборгованість складає: 9984,04 грн ( заборгованість зі сплати процентів - 3586,36 грн, заборгованість зі сплати основного боргу - 6397,68 грн).

Колегія суддів погоджує довід апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо недоведеності позовних вимог належними доказами, виходячи з такого.

Кредитна спілка, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просила стягнути заборгованість за відсотками, що утворились станом на 15 липня 2020 року у сумі 3586,36 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду: графік розрахунків, який є невід`ємною частиною кредитного договору № 584; заяву ОСОБА_1 про надання кредиту (у вигляді кредитної лінії) від 19.04.2019; графік розрахунків до договору № 584; видатковий касовий ордер від 19.04.2019 про видачу ОСОБА_1 грошових коштів на суму 6500 грн (а.с. 5, 6, 7, 64).

Саме графік розрахунків станом на 15 липня 2020 року свідчить про наявність невиконаних зобов`язань згідно графіку погашення та часткове погашення відповідачкою кредитної заборгованості, і його аналіз свідчить про наявність заборгованості за відсотками у розмірі 3586,36 грн (а.с. 7).

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Суд вказаного не дотримався, не перевірив наданого позивачем розрахунку, натомість інша сторона не надала своїх заперечень, жодним чином не спростувала вказаного розрахунку, що вимагало від суду перевірити вказаний доказ у сукупності з іншими доказами.

Вказаний розрахунок ґрунтується на погоджених сторонами умовах кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, а саме, випливають з договору кредиту, тому вони підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Вказане є неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками станом на 15 липня 2020 року у розмірі 3586,36 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Епсілон» та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 3586,36 грн.

На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 2102,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн.

Крім того, позивачем у позовній заяві ставиться питання про покладення на відповідачку понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн, які складаються з: складання 15.07.2020 року адвокатом Березовським Ю.В., з яким у позивача укладена адвокатська угода про надання правової допомоги, і погоджено вартість наданої послуги - 3000 грн (а.с. 10).

Відповідачкою не заявлено про зменшення вказаної суми.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, який передбачає покладення судових витрат, до яких відносяться витрати на правову допомогу, у разі задоволення позову на відповідача, з урахуванням доведеності розміру цих витрат та відповідність їх критерію розумності, і за умови, що відшкодуванню підлягають витрати, які сторона понесла або має понести (ч. 8 ст. 141 ЦПК України), колегія вважає за необхідне стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Епсілон» задовольнити.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Кредитної спілки «Епсілон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: с. Просторе, Білокуракинський район, Луганська область) на користь Кредитної спілки «Епсілон» (, адреса: пр-кт Визволителів, 1, м. Київ, 02125) заборгованість за кредитним договором № 584 від 19 квітня 2019 року - заборгованість за відсотками станом на 15 липня 2020 року у сумі 3586,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: с. Просторе, Білокуракинський район, Луганська область) на користь Кредитної спілки «Епсілон» (, адреса: пр-кт Визволителів, 1, м. Київ, 02125) судові витрати у сумі 8255 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 28 січня 2022 року.

Головуючий

Судді: