справа № 2-1563/2010
провадження №6/489/34/22
УХВАЛА

31 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Астер-Фінанс») та визнання виконавчого листа № 2-1563/2010, виданого 07.04.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007 в розмірі 504155,68 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви вказала, що 07.04.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист № 2-1563/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007 в розмірі 504155,68 грн., який було пред`явлено стягувачем до виконання.

20.04.2016 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 25.10.2021 виконавче провадження перебуває на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

30.04.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» (далі ТОВ «Преміум Лігал Колекшн») укладено договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до якого заявник набув права вимоги за кредитним договором 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007 та договором іпотеки від 06.11.2007, реєстраційний номер: 1708.

У подальшому, 21.05.2020 ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» уклали нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги № 3В, який зареєстровано в реєстрі за номером 391. Відповідно до додатку №1 цього договору право вимоги за кредитним договором № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра», перейшло до ТОВ «ФК «Астер-Фінанс».

Враховуючи норми діючого законодавства ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» задовольнило свої вимоги в досудовому порядку за рахунок предмета іпотеки, який є забезпеченням по кредитному договору № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007. В свою чергу, стаття 36 Закону України «Про іпотеку» визначає, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником фізичною особою є недійними. У даному випадку, у зв`язку із реалізацією предмета іпотеки іпотекодержателем, ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» втратило право будь-якої матеріальної вимоги до ОСОБА_1 .

Вказане підтверджується листом кредитора та колишнього іпотекодержателя за вихідним номером 01-10/071021-1 від 07.10.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» з огляду на досудове врегулювання боргу немає фінансових претензій до ОСОБА_1 стосовно сплати заборгованості по кредитному договору № 08/11/2007/840 К3497 від 06.11.2007, в тому числі і в частині примусового стягнення заборгованості на підставі виконавчих листів по справі № 2-1563/2010.

Посилаючись на наведені обставини заявник просить заміни стягувача у виконавчому провадженні та визнати виконавчий лист про стягнення з неї заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання, призначене на 279.01.2022, учасники справи не з`явились, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

Крім того, представник заявника надала до суду заяву про розгляд заяви без її участі та участі заявника, яку просила задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» надав заяву від 27.01.2022 в якій просив заяву ОСОБА_1 розглянути за його відсутності та проти її задоволення не заперечує.

Інші учасники причину неявки в судове засідання їх представників не повідомили та заперечень проти заяви до суду не надали.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України передбачено, що датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що 23.06.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1563/10, згідно якого з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованість за договором кредиту №08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007 в сумі 504155,68 грн. та судові витрати.

07.04.2010 судом видано виконавчі листи по справі, про що свідчить відповідна відмітка в матеріалах цивільної справи.

30.04.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до якого заявник набув права вимоги за кредитним договором 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007.

У подальшому, 21.05.2020 ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» уклали нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги № 3В, зареєстровано в реєстрі за номером: 391.

Відповідно до додатку №1 цього договору право вимоги за кредитним договором № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра», перейшло до ТОВ «ФК «Астер-Фінанс».

Із заяви та доданого до нього витягу з Єдиного реєстру боржників вбачається, що виданий на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.06.2010 відносно боржника ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом частин першої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13 та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18). Також висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 03.12.2021 у справі № 461/13054/14-ц (провадження № 61-5418св21).

Враховуючи наведене та те, що із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до положень статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», може звернутися будь-яка сторона виконавчого провадження або виконавець за заявою такої сторони, звернення ОСОБА_1 , яка є боржником згідно виконавчого листа, про заміну стягувача у виконавчому провадженні є правомірним, а заява в цій частині вимог такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявними у справі доказами підтверджується набуття права вимоги до вказаного боржника новим кредитором - ТОВ «ФК «Астер-Фінанс», представник якого проти такої заміни не заперечував.

Щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

Із матеріалів цивільної справи та заяви вбачається, що кредитний договір № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007 було укладено між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Зобов`язання позичальника по кредитному договору були забезпечені іпотечним майном квартирою АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю ОСОБА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором іпотеки від 06.11.2007, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, право вимоги за наведеними вище договорами на підставі нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги № 3В перейшло до ТОВ «ФК «Астер-Фінанс».

Із змісту листа ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» від 07.10.2021 № 01-10/071021-1, який адресований адвокату Гречаній Єлизаветі (представнику заявника) вбачається, що відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель (ТОВ «ФК «Астер-Фінанс») мав законе право реалізувати від власного імені двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з метою погашення існуючої заборгованості по кредитному договору № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007. Враховуючи норми діючого законодавства 01.10.2020 ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» реалізувало своє законне право на досудове врегулювання спору та уклало договір купівлі-продажу із фізичною особою відносно предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

Цим же листом ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» повідомило представника боржника про те, що ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» не має фінансових претензій до ОСОБА_1 стосовно сплати заборгованості по кредитному договору № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007, в тому числі і в частині примусового стягнення заборгованості на підставі виконавчих листів по справі № 2-1563/2010, виданих 07.04.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва.

Продаж квартири іпотекодавця ОСОБА_1 підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, укладеним 01.10.2020 між ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» та ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь - якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально - правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Дане узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.01.2018 в справі №755/15479/14-ц.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 06.11.2007 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08/11/2007/840 К3139, зобов`язання позичальника по якому були забезпечені іпотечним майном квартирою АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю ОСОБА_1 , що оформлено між вказаними сторонами договором іпотеки від 06.11.2007.

Після набуття прави вимоги за договором відступлення права вимоги № 3В від 21.05.2020 ТОВ «ФК «Астер-Фінанс», скориставшись передбаченим пунктами 5.3, 5.4 договору іпотеки правом продажу від свого імені предмета іпотеки на підставі договору-купівлі продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», відчужило іпотечну квартиру фізичній особі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 01.10.2020.

Вказане, крім наявних у справі копій договорів, підтверджується листом ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» від 07.10.2021 № 01-10/071021-1, відповідного якого Товариство не має більше фінасових претензій до ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Відповідно до приписів статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Наведена вище норма права передбачає спеціальні підстави припинення зобов`язань щодо виконання основного (кредитного) зобов`язання, яке було забезпечене іпотечним договором.

Отже, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 38 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними.

Таким чином, за змістом статей 1, 33, 36 Закону України «Про іпотеку» використання позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умови іпотечного договору, яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, призводить до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Положеннями статті 38 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, з дотриманням процедури передбаченої цією статтею.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Отже, позасудове врегулювання шляхом набуття продажу предмета іпотеки іпотекодержателем та укладання договору купівлі-продажу будь-якій особі-покупцеві, має наслідком припинення іпотечного зобов`язання на підставі абзацу 3 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» та зумовлює недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання (кредитного договору) в порядку частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Тобто, з огляду на наведені вимоги закону у справі, яка розглядається, є наявними матеріально-правові підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а відтак заява у вказаній частині вимог підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 432, 442 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1563/2010, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва на підставі рішення цього суду від 23.06.2010, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс».

Визнати виконавчий лист № 2-1563/2010, виданий 07.04.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 08/11/2007/840 К3139 від 06.11.2007 в розмірі 504155,68 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 31.01.2022.

Суддя І.В.Коваленко