ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/712/22 Справа № 212/6339/20 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в м. Кривому Розі у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року, яке постановлено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 27 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області і просила стягнути у відшкодування моральної шкоди, солідарно, 200 000 грн. у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що з нею стався нещасний випадок на підприємстві відповідача.Висновком МСЕК від 10 червня 2015 року позивачу первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності, ІІ групу інвалідності. При повторних переоглядах висновками МСЕК від 16 червня 2016 року, 14 червня 2017 року та 13 червня 2018 року позивачу повторно встановлено 70% втрати професійної працездатності, ІІ групу інвалідності. Висновком МСЕК від 03 липня 2019 року позивачу повторно встановлено 70% втрати професійної працездатності, ІІ групу інвалідності, безстроково.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 2 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано те, що нещасний випадок стався з вини позивача, яка не подбала про свою особисту небезпеку під час пересування по території до майданчику зі збору сміття, чим порушила вимоги п.1.6.6 Інструкції з охорони праці №102 для молодшої сестри.

На думку відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради позивач зазначає про те, що всі наведені доводи відповідачем для скасування рішення суду є надуманими та такими, що не мають під собою жодних вагомих підстав, тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області зазначає про те, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підглядає перегляду судом апеляційної інстанції.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву позивача та відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на апеляційну скаргу відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 01 червня 2013 року по 07 червня 2015 року, працювала молодшою медичною сестрою дитячого відділення на підприємстві відповідача. 07 червня 2015 року звільнена на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с. 16-17).

Відповідно до п. 6 Акту №1А Форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 28 травня 2015 року, внаслідок падіння під час пересування ОСОБА_1 отримала закритий злам лонної кістки зліва, сідничної кістки справа з задовільним співвідношенням уламків (а.с. 23-зворот).

Згідно п. 7 Акту, причиною нещасного випадку, який трапився з позивачем є основна незадовільний технічний стан території та супутні особиста необережність потерпілої (а.с. 23-зворот).

Відповідно до п. 10 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є позивач, яка не подбала про особисту безпеку під час пересування по території біля контейнерного майданчику, чим порушила вимоги п.1.6.6 Інструкції з охорони праці №102 для молодшої медичної сестри (а.с. 24).

Висновком МСЕК від 10 червня 2015 року позивачу первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності, ІІ групу інвалідності (а.с. 27).

При повторних переоглядах висновками МСЕК від 16 червня 2016 року, 14 червня 2017 року та 13 червня 2018 року позивачу повторно встановлено 70% втрати професійної працездатності, ІІ групу інвалідності (а.с. 28-30).

Висновком МСЕК від 03 липня 2019 року позивачу повторно встановлено 70% втрати професійної працездатності, ІІ групу інвалідності, безстроково (а.с. 31-32).

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки втрата професійної працездатності отримана позивачем під час виконання нею трудових обов`язків і пов`язана з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на користь позивача моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради про те, що судом не враховано те, що нещасний випадок стався з вини позивача, яка не подбала про свою особисту небезпеку під час пересування по території до майданчику зі збору сміття, чим порушила вимоги п.1.6.6 Інструкції з охорони праці №102 для молодшої сестри, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони суперечать ст. 13 Закону України «Про охорону праці», згідно якого роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені роз`яснення, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, часткову її вину у настанні нещасного випадку, у зв`язку з чим завищив розмір стягнутої моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманої позивачем травми при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили внаслідок нещасного випадку, відсоток втрати професійної працездатності, характер та тривалість отриманого ушкодження здоров`я, тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 зменшивши його з 200 000 грн. до 150 000 грн.

У зв`язку із зменшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.

Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, стягнутої з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради і зменшивши його з 2 000 гривень до 1 500 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 200 000 грн. до 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.

Заочне рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутого з Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №3» Криворізької міської ради на користь держави судового збору з 2 000 гривень до 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: