Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/819/19

Провадження № 2/943/29/2022

31 січня 2022 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на земельні ділянки (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, третя особа : Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на земельні ділянки (пай) в порядку спадкування за законом.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із середньої земельної частки (паю), що належала померлій на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Позивач є спадкоємцем майна за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач фактично вступила у володіння спадщиною, оскільки постійно проживала з померлою, вела спільне господарство і на далі продовжує користуватись та розпоряджається майном. Крім позивача, інших спадкоємців, які б претендувала на майно ні за законом ні за заповітом немає. Уточнивши позовних вимог просить: встановити факт її проживання в АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну частку ( пай) розміром 1,22 умовних кадастрових га, з них ріллі - 1,16 га, кормових угідь 0,06 га., розташованих на території Утішківської сільської ради Буського району Львівської області.

Позивач в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача Утішківської сільської ради Буського району Львівської області в судове засідання не з`явився, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, заперечень не має.

Третя особа- Головне управління Держгеокадастру у Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, позовних вимог не оспорила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом

за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

З повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 квітня 1984 року, убачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.10.1995 року, убачається, що позивачка змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 13.05.1967 року, убачається, що батько позивача ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_7 . Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 2 червня 1950 року, убачається, що мама позивача народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 19 квітня 2019 року убачається, що бабця позивача ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками зазначено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Утішківською сільською радою Буського району Львівської області 02.04.1996 р., підтверджено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Утішківської сільської ради Буського району Львівської області №564 від 15.11.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала в АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спадщину юридично не оформлено ніким, вона не визнана відумерлою, то він має право на її юридичне оформлення.

Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , складається із середньої земельної частки (пай) площею 1,26 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Утішківської сільської ради Буського району Львівської області, що підтверджується листом Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № М-99/0-0.20-101/132-19 від 07.05.2019 р.

На підставі розпорядження голови Буської районної ради від 14.02.2000 р. №72 вносилися зміни в Проект роздержавлення та приватизації земель, у зв`язку з чим за ОСОБА_2 розрахована середня частка (пай) у розмірі - 1,22 умовних кадастрових га., з них ріллі - 1,16 га, кормових угідь - 0,06 га.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1264 у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 була одинокою жінкою та на момент її смерті не

було осіб, які б могли спадкувати за законом у спосіб передбачений ст.1261-1263 ЦК, постійно проживала із її сім`єю.

Відповідно до правового висновку зробленого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №178/982/18-ц зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2021 року у справі №587/2672/19 колегія судів прийшла до висновку, що факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Право на земельну частку (пай) набуто особою ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд приходить до переконання, що здобутими в судовому засіданні доказами, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем - ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини на час відкриття спадщини, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правового висновку зробленого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №178/982/18-ц зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути

підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2021 року у справі №587/2672/19 колегія судів прийшла до висновку, що факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Право на земельну частку (пай) набуто особою ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за законом на спадкове майно.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,

якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнаннятакого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що він не є спадкоємцем до майна померлої, оскільки заповіт від імені померлої в його користь не посвідчувався, а родинний зв`язок між ним та спадкодавцем відсутній.

Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №254/01-16 від 04.05.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що вимога про визнання за позивачем права на земельні ділянки також підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на середню земельну частку (пай) площею 1,22 умовних кадастрових гектарів, з них ріллі 1,16 га, кормові угіддя 0,06 га, розташованих на території Утішківської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті бабці, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.01.2022 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , яка проживає за адресою: с. Утішків, Буського району, Львівської області.

Відповідач: Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області, адреса: смт. Красне , вул. І.Франка,2а, Золочівського району, Львівської області.

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, адреса:79019, м.Львів, вул.Вячеслава Чорновола,4, Львівської області.

Суддя: Г. О. Шендрікова