Дата документу 26.01.2022 Справа № 335/451/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/451/21 Головуючий у 1 інстанції: Стеценко А.В.
Провадження № 22-ц/807/177/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

Гончар М.С

суддів: Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Калініна Олена Василівна, про часткове розірвання спадкового договору,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Крім неї в квартирі зареєстрована та проживає третя особа ОСОБА_3 , яка є її донькою.15.04.2011 позивач уклала зі своїми доньками - відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 спадковий договір, у відповідності до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (набувачі) зобов`язались виконувати розпорядження позивача (відчужувача) і в разі її смерті набули би належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . У відповідності до умов договору набувачі зобов`язались щомісячно, але не пізніше п`ятого числа кожного місяця, надавати позивачеві грошові кошти у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; забезпечувати позивача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості.

Але відповідач зобов`язання за спадковим договором не виконує, що, на переконання позивача, підтверджується заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2020 в справі № 335/1509/20, яким відповідача було визнано такою, що втратила право користування належною позивачеві квартирою, оскільки вона не проживає у вказаній квартирі з моменту реєстрації у ній у 2012р. Вважає, що ці обставини свідчать про відмову відповідача від виконання зобов`язань за спадковим договором, що надає їй право вимагати розірвання зазначеного договору в частині його укладення між нею та відповідачем. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила розірвати частково спадковий договір, укладений 15.04.2011 між нею та відповідачем ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд необгрунтовано відмовив у задоволенні позову на підставах солідарності обов`язку обох набувачів перед матір`ю з надання їй утримання на визначену щомісячну суму та забезпечення її ліками, оскільки такий обов`язок виконано третьою особою, що, на думку суду, виключає можливість розірвання спадкового договору й з відповідачем, яка договір не виконує.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача та письмових пояснень з боку третьої особи на надійшло, що не є перешкодою для апеляційного розгляду справи відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, поштова кореспонденція з судовою повісткою про виклик в судове засідання 26.01.2022р. та копією апеляційної скарги повернулась з останнього відомого її місяця реєстрації з поміткою поштового працівника «адресат відмовився», що відповідно до п. 4 ч. 8 статті 128 ЦПК України вважається повідомлення такого учасника справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Паскал П.М., пояснення третьої особи - ОСОБА_3 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

15.04.2011 між позивачем (відчужувач), відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 (набувачі) було укладено спадковий договір (а.с. 19, 20), згідно умов якого відчужувач передає після її смерті у власність набувачам вищезазначену квартиру, яка буде належати набувачам на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному, а набувачі зобов`язуються виконувати розпорядження відчужувача, визначені договором. Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Калініною О.В. 15.04.2011. У цей же день на зазначену квартиру нотаріусом накладено заборону відчуження (а.с. 10).

В п. 3.3 договору сторони визначили, що набувачі зобов`язані не пізніше п`ятого числа кожного місяця надавати відчужувачу грошові кошти у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та забезпечувати відчужувача згідно рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2020

ОСОБА_2 було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В ході розгляду справи в суді першої інстанції адвокат Паскал П.М. та третя особа ОСОБА_3 суду пояснили, що причиною звернення позивача до суду з даним позовом стало неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань, передбачених п. 3.3 спадкового договору. При цьому, як позивач, так і третя особа вказували, що з моменту укладення спадкового договору обов`язки набувача виконувала лише дочка ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 добровільно виселилось з квартири матері ще у 2012р. та не виконувала обов`язки з надання матері щомісячного утримання та коштів на лікування.

Встановивши вказані обставини, суд при вирішення позовних вимог по суті спору навів такий аналіз норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Таким чином, спадковий договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором, змістом якого обумовлюються його істотні умови.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Перехід майна відвідчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.

Відповідно до частини першоїстатті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

Зобов`язання з множинністю осіб можуть мати солідарний характер. При чому солідарною може бути як вимога кредиторів, так і обов`язок боржників. Солідарні зобов`язання виникають тільки у випадках, встановлених договором або законом.

В силу ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників (. 1 ст. 543 ЦК України).

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Солідарний боржник не має права висувати протии вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарногообов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Навівши вказний аналіз норм матеріального права та проаналізувавши умови спадкового договору, суд вказував, що буквальнее значення слів і понять, які містяться в п. 3.3 спадкового договору від 15.04.2011, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, зміст спадкового договору, мета, яку переслідував позивач при укладенні цього правочину, неподільність предмету зобов`язання, передбаченого п.п. 3.3.2 п. 3.2 договору, суд дійшов висновку, що передбачені договором обов`язки набувачів є солідарними, тобто, що відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 за даним правочином виступають як солідарні боржники, що означає те, що зобов`язання за спадковим договором мало бути виконано або всіма набувачами разом, або будь-ким з них окремо.

З пояснень представника позивача, третьої особи ОСОБА_3 , письмових заяв, наданих суду позивачкою та зазначеною третьою особою, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов`язання, передбачені п. 3.3 спадкового договору, виконані належним чином та у повному обсязі одним з солідарних боржників - третьою особою ОСОБА_3 . А тому суд дійшов остаточного висновку, що позивачем не доведено наявності факту порушення її прав як відчужувача за спадковим договором відповідачем ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відмовив в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що таке рішення суду порушує права позивача та іншого набувача в особі ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 фактично взагалі договір протягом десяти років не виконувала, а також і не мала наміру його виконувати, оскільки, прописавшись у квартирі у 2012р., ніколи у ній не проживала та за нею не доглядала відповідно до визначених умов спадкового договору, який виконувала лише її менша дочка ОСОБА_3 . Вважає, що суд безпідставно вважав обов`язок набувачів солідарним, оскільки про це не зазначено в самому спадковому договорі. Наголошує на тому, що в силу встановлених обставин та приписів статті 1308 ЦК України вона має право на розірвання договору з дочкою ОСОБА_2 .

Колегія визнає вказані доводи скарги обгрунтованими, виходячи з таких об- ставин.

Стаття 1308 ЦК України, якою унормовано розірвання спадкового договору, не встановлює будь-які умови для цього, крім невиконання узгоджених ним зобов`язань набувачем (набувачами).

Встановивши, що зобов`язання за спадковим договором від 15.04.2011р. виконувались лише одним з набувачів в особі ОСОБА_3 , суд мав всі підстави на прохання розпоряджувача (відчужувача) ОСОБА_1 розірвати договір з іншим набувачем в особі ОСОБА_2 , яка цей договір не виконувала. Позивач вважала, що є для цього всі підстави та її бажання. Крім того, як адвокат Паскал П.М., так і третя особа ОСОБА_3 наголошували на порушенні принципу справедливості, що виявляється в тому, що утримує, доглядає матір вже протягом десяти років виключно менша дочка, яка проживає з нею та самотужки виконує договір.

Колегія вважає такі доводи слушними, оскільки позивач ОСОБА_1 є особою похилого віку, 1930 року народження, а тому потребує фізичних і моральних зусиль у догляді за нею, який їй забезпечує лише менша дочка ОСОБА_3 , одночасно виконуючи й умови спадкового договору, тобто надаючи визначену ним матеріальну допомогу.

В суді апеляційної інстанції третя особа пояснила, що задля догляду за матір`ю їй довелось звільнитись з роботи, а лікування матері потребує значних витрат, які надаються нею самотужки, в той час як її сестра ОСОБА_2 , маючи таку можливість, зовсім ніяких коштів на виконання договору не надає.

Колегія вважає, що в даному випадку солідарність обов`язку, який виконує лише один з набувачів, не створює презумпції для збереження такого договору з тим набувачем, який договір не виконує, зокрема, більш як одинадцять років. В цьому випадку превалює право відчужувача на розірвання спадкового договору, якщо факт невиконання договору з боку одного із солідарних набувачів буде доведеним.

Зважаючи, що суд встановив невиконання договору набувачем ОСОБА_2 , правових підстав для збереження з нею договірних відносин з огляду на солідарний обов`язок набувачів, з урахуванням волевиявлення з боку відчужувача - її матері, яка нічого не отримує від відповідача, підстав для відмови в позові колегія не вбачає.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу обгрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України задовольняє її та скасовує оскаржуване рішення із прийняттям постанови про задоволення позову.

Приймаючи нове рішення, апеляційний суд відповідно до приписів статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з відпо-

відача на користь позивача.

Позивачем за подання позовної вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір в сумі 908 грн., за подання апеляційної скарги - 1362 грн., а всього - 2 270 грн., та саме у цьому розмірі витрати відшкодовуються позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2021 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати спадковий договір від 15.04.2011р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Калініною О.В., в частині його укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2270 (двох тисяч двохсот сімдесяти) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 січня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.