Провадження номер 2-о/741/9/22
Єдиний унікальний номер 741/1213/21
РІШЕННЯ

іменем України

27 січня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Богдан Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року представник заявника адвокат Яременко Михайло Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси заявника ОСОБА_3 , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. 20 грудня 2021 року представник заявника подав до суду заяву про зміну прізвища заявника у зв`язку з реєстрацією шлюбу на ОСОБА_4 . Свої вимоги представник заявника мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Чернігівському слідчому ізоляторі помер ОСОБА_5 рідний брат матері заявника ОСОБА_6 . На день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований по АДРЕСА_1 , але до поміщення до Чернігівського слідчого ізолятора він фактично проживав із матір`ю заявника ОСОБА_6 та заявником по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 хворів, ОСОБА_6 доглядала за ним. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . Спадкоємцем за законом ОСОБА_5 була мати заявника ОСОБА_6 . У силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , адже на момент смерті проживала разом з ним. Однак, у подальшому вона не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . Заявник є спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги за законом. На спадщину, крім неї, ніхто не претендує. Для оформлення спадщини заявникові необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Саме тому представник заявника просить судовим рішенням встановити вищевказаний факт, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2021 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 20 грудня 2021 року. 20 грудня 2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 27 січня 2022 року.

У судовому засіданні 20 грудня 2021 року заявник підтримала свою заяву, просила її задовольнити, суду дала пояснення, що її мати ОСОБА_6 була зареєстрована та постійно проживала в житловому будинку по АДРЕСА_2 . У цьому ж будинку проживала та проживає наразі заявник. Брат матері ОСОБА_5 також постійно до моменту поміщення до слідчого ізолятора (де він і помер) також проживав у цьому ж будинку, хоча був зареєстрований за іншою адресою. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла ОСОБА_6 , оскільки постійно проживала з ним на час смерті. Але вона документально не оформила своє право на спадщину. Для оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_6 заявникові необхідно встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Представник заявника ОСОБА_7 у судовому засіданні 20 грудня 2021 року підтримав вимоги заяви з підстав, викладених у її змісті, просив заяву задовольнити та пояснив, що ОСОБА_5 за життя хворів, вживав наркотики, проживав із сестрою ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 без реєстрації останніх 7-8 років перед смертю, але був зареєстрований офіційно по АДРЕСА_1 у будинку своїх діда та баби. Дітей ОСОБА_5 не мав, одруженим не був. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у Чернігівському слідчому ізоляторі, похований у м. Носівка, його похованням займалися рідні сестри. ОСОБА_5 був власником 1/3 частини будинку АДРЕСА_2 . Мати заявника ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Установлення факту, про який просить заявник, необхідне їй для оформлення спадщини після смерті матері.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні 20 грудня 2021 року не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 , просила її задовольнити та пояснила, що ОСОБА_5 був її рідним братом. Приблизно 7-8 років до своєї смерті він проживав у житловому будинку по АДРЕСА_2 разом із своєю рідною сестрою ОСОБА_6 та племінницею ОСОБА_8 . Однак офіційно був зареєстрований по АДРЕСА_1 у будинку діда та баби.

Допитана в судовому засіданні 20 грудня 2021 року як свідок ОСОБА_9 дала показання, що вона з 1989 року проживає по АДРЕСА_1 . Вона є сусідкою заявника. Свідку достовірно відомо, що в будинку АДРЕСА_2 проживали ОСОБА_10 , її дочка ОСОБА_11 (заявник по справі) та брат ОСОБА_5 . ОСОБА_5 проживав з ними приблизно 8 років до своєї смерті, хворів, йому потрібен був догляд. Сім`ї, дітей не мав, помер у СІЗО, хоронили його сестри.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_12 дала показання, що вона з дитинства товаришує із заявником. В іншому показання свідка ОСОБА_12 повністю збігалися із показаннями свідка ОСОБА_13 .

У судове засідання 27 січня 2022 року заявник, представник заявника та заінтересована особа не з`явилися, але подали до суду заяви, у яких просили розгляд справи провести за їх відсутності, задовольнити вимоги заяви.

Отже, відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу 27 січня 2022 року без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, до складу якого входить право власності на 1/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане 24 липня 2002 року виконкомом Носівської міської ради (а. с.10).

Судом установлено, що ОСОБА_5 помер у Чернігівському слідчому ізоляторі (а. с. 13-16).

На день своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрований у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1100 від 23 липня 2019 року (а. с. 19).

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 44).

Судом установлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 43).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

ОСОБА_10 була рідною сестрою ОСОБА_5 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо ОСОБА_5 (а. с. 12) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а. с. 18). А тому в силу ст. 1262 ЦК України ОСОБА_6 була спадкоємцем ОСОБА_5 другої черги за законом.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1101 від 23 липня 2019 року ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 (а. с. 20).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з матеріалами справи (а. с. 19) на день смерті спадкодавець ОСОБА_5 офіційно був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Однак, судом встановлено, що 7-8 років до дня своєї смерті ОСОБА_5 постійно проживав у будинку АДРЕСА_2 разом із своєї сестрою ОСОБА_6 та племінницею ОСОБА_8 , оскільки в силу стану здоров`я потребував допомоги та постійного догляду. ОСОБА_6 забезпечувала йому такий догляд. Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, заінтересованої особи, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , сумнівів у достовірності яких суд не має.

Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_6 уважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , з часу його смерті стало належати ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 17).

ОСОБА_6 за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41).

Судом установлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_6 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 40).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_14 (а. с. 7), копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_15 та ОСОБА_14 (а. с. 8), копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а. с. 46). Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 . Спадщину вона прийняла в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1101 від 23 липня 2019 року (а. с. 20).

Оскільки в заявника відсутні документи на підтвердження спільного проживання ОСОБА_6 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті останнього, заявник позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті її матері.

При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту спільного проживання ОСОБА_6 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті останнього, має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити факт.

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після його смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РОНКПП НОМЕР_4 , місце народження: АДРЕСА_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2022 року.

Суддя А.О. Крупина