Справа № 336/8749/21
Провадження № 2/334/1292/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Куриленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 04.11.2021 р. у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.01.2022 р. позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що вона звернулася до суду з позовом за яким просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 170 896,70 грн..

Разом з тим, відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Будь-якого іншого цінного майна, окрім 1/2 частини зазначеної квартири, ОСОБА_2 у своїй власності не має.

Жодні офіційні доходи, окрім пенсії за віком у незначному розмірі, у відповідача відсутні.

За таких обставин, у разі відчуження відповідачем на користь іншої особи належної їй частини квартири, виконання рішення суду у справі, у разі задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 170896,70 грн., стане фактично неможливим.

За заявою просить забезпечити її позов шляхом накладення арешту на належну відповідачу частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву позивача та письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, статті 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно зі ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Як на підставу забезпечення позову представник позивача посилається на те, що відповідачка може розпорядитися належною їй часткою даної квартири, та відчужити її на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу зробить неможливим його виконання.

Але, вказана обставина не дає суду підстав для обґрунтованого припущення, що нерухоме майно, яке є власністю відповідачки, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Крім цього, суд вважає неспівмірною вартість предмета забезпечення позову ціні позову, оскільки середня ринкова вартість аналогічних квартир у м. Запоріжжі складає від 840 000 гривень (джерело: https://dom.ria.com).

Тобто, вартість належного відповідачці на праві власності майна становить від 420 000 гривень (1/2 частина), що значно перевищує ціну позову.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову та встановлено, що заявником не надано достатніх і переконливих доказів, які б свідчили, що не вжиття відповідного заходу забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 260, 268, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя О.В. Дмитрюк