Справа № 216/6736/19
провадження №2/216/273/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретаря Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічних засобів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 04.11.2019, в якій просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею як матір`ю за місцем її проживання.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з 05.08.2006 сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, ведення спільного господарства, втрату почуттів, на яких будуються шлюбно-сімейні стосунки, за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2017 шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбно-сімейних стосунків за досягнутою між сторонами усною згодою малолітня донька сторін залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі створені усі умови для комфортного проживання в ній дитини. Останнім часом відповідач, не зважаючи на створення ним нової сім`ї, при спілкуванні з їх донькою, висловлює намір забрати у неї дитину у свою нову сім`ю. Адреса фактичного мешкання ОСОБА_2 позивачеві не відома, а тому з огляду на становище позивача у суспільстві, його зв`язки, вважає, що існує реальна загроза фактичного викрадення дитини. Керуючись інтересами доньки та задля забезпечення її якнайкращого майбутнього, нормального всебічного розвитку, позивач просить суд визначити місце проживання дитини саме з нею як матір`ю. На думку позивача, визначення місця проживання дитини з матір`ю, яка наразі фактично й мешкає разом з матір`ю, відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_4 , яка потребує постійного догляду, турботи, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному, так і фізичному.

Ухвалою суду від 07.11.2019 позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 19.12.2019 за клопотанням позивача забезпечено докази шляхом витребування з Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради (органу опіки та піклування) висновку про доцільність / недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання.

В судове засідання, призначене до слухання на 28.01.2022 року сторони та їх представники не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Позивач та її представник - адвокат Волєва О.В., раніше, в ході розгляду справи, в судовому засіданні пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Наполягали на доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 . При цьому позивач підтвердила, що наразі дитина проживає з нею та відповідач не претендує аби дитина проживала з ним.

Відповідач та його представник - адвокат Морозов Є.Є., раніше, в ході розгляду справи, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість, підтримавши заперечення, викладені в письмових поясненнях. Зазначили, що посилання позивача на створення відповідачем нової сім`ї є неспроможними, оскільки не мають жодного відношення до реалізації обома батьками, яке не перебувають у шлюбі, прав у відношенні їх спільної дитини. Так, незалежно від сімейного стану відповідача, наявності у нього інших стосунків, він має право приймати участь у вихованні доньки та зустрічатись з нею. Стосовно пред`явлених ОСОБА_1 вимог зауважили про фактичну відсутність між сторонами спору про визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідач ніколи не заперечував проти проживання доньки ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою її місця проживання. Крім того, після припинення шлюбно-сімейних стосунків з позивачем ОСОБА_2 ніколи не ставив питання стосовно проживання їх доньки з ним чи зміни попередньо досягнутої між ними домовленості про проживання дитини саме з матір`ю. Оскільки метою цивільного судочинства є саме захист порушеного, оспорюваного чи невизнаного права, в той час як спір між сторонами відсутній, а позивачем не доведено жодними належними, допустимими доказами факт порушення її прав, як і прав малолітньої доньки, тому підстави для задоволення пред`явлених ОСОБА_1 вимог відсутні. Окремо зазначили, що безпідставне задоволення позову, пред`явленого виключно на ґрунті припущень, призведе до безпідставного покладення на відповідача процесуальних витрат по справі.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Біла А.В. при вирішенні спору покладалась на розсуд суду, підтримавши позицію, викладену у висновку, наданому суду для врахування при вирішенні спору. Розгляд справи просила провести без її участі в судовому засіданні, про що подала відповідну заяву.

В подальшому сторони та їх представники правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників по справі, враховуючи їх позицію, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.08.2006 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) укладено шлюб, зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №417, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2017, яке набрало законної сили 23.05.2017, у справі №216/6053/16-цза позовом ОСОБА_1 шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує зі свідоцтва про народження дитини від 09.06.2009 серії НОМЕР_1 .

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2017 у справі №216/6089/16-ц, присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.12.2016 року та до її повноліття.

У рішенні суду від 20.02.2017 зазначено, що дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 . Вказану обставину позивач підтвердила, а відповідач беззаперечно визнав.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2020, яке набрало законної сили 02.07.2020, у справі №216/2420/19, розмір аліментів зменшено.

Як вбачається з акта з місця проживання від 02.11.2019, засвідченого підписами сусідів та в.о. голови ЖБК "Машиностроитель", ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 01.07.2017 та по теперішній час. Батько ОСОБА_2 з ними не проживає та за вказаною адресою не з`являється.

Під час розгляду справи встановлено, що до припинення стосунків між сторонами їх сім`я проживала разом, а після розлучення в позасудовому порядку вони вирішили, що малолітня дитина залишається проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Крім того, в ході судового розгляду даної справа сторони не заперечували, що такі обставини не змінились та наразі дитина продовжує проживати саме з матір`ю ОСОБА_1 , проти чого відповідач не заперечує.

При цьому, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що останнім часом відповідач, не зважаючи на створення ним нової сім`ї, при спілкуванні з їх донькою, висловлює намір забрати у неї дитину у свою нову сім`ю. Адреса фактичного мешкання ОСОБА_2 позивачеві не відома, а тому з огляду на становище позивача у суспільстві, його зв`язки, вважає, що існує реальна загроза фактичного викрадення дитини, що, на її думку, визначає доцільність визначення місця проживання дитини з нею в судовому порядку.

Надаючи оцінку доводам позивача, враховуючи характер правовідносин, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як визначено ст.ст.141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст.157 СК України, ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що на даний час малолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Житлове приміщення на праві спільної часткової власності належить малолітній ОСОБА_3 (1/2 частина), ОСОБА_3 (1/4 частина), ОСОБА_1 (1/4 частина).

У свою чергу, відповідач ОСОБА_3 фактично проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані обставини сторонами не оспорюються.

У розумінні положень ч.2 ст.160, ст.161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У контексті суті поняття «місце проживання» відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», місцем проживання дитини є місцем проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною і батьками.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, представленого органом опіки та піклування, від 18.02.2020 за №8/33-564, при вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 спеціалістами служби було проведено обстеження житлово-побутових умов у приміщенні кожного з батьків. Так, в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , створено належні житлово-побутові умови для проживання, виховання, навчання та розвитку малолітньої ОСОБА_3 . Дитина має окрему кімнату, яку обладнано необхідними сучасними меблями. У свою чергу, в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_2 , створені належні житлово-побутові умови для виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_3 .

Крім того, органом опіки та піклування встановлено, що обоє батьків мають самостійні джерела доходів для утримання дитини, відповідально ставляться до виховання доньки. Відповідач стабільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, приймає участь у її вихованні, постійно з нею зустрічається та спілкується.

Виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради у висновку зазначено, що з огляду на встановлені обставини виконком як орган опіки та піклування не виключає можливості у подальшому проживання дитини ОСОБА_3 як з матір`ю ОСОБА_1 , так і з батьком ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що захисту підлягає наявне законне порушене право/інтерес особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Самі по собі дії осіб чи висловлювання, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути заперечені в суді, допоки останні не доведуть, що цими діями порушуються їхні права. Тобто саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються відповідачем, а тому потребують захисту.

У справі, яка розглядається, судом не встановлено обставин у розумінні положень ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про наявність між сторонами неузгоджень щодо визначення місця проживання дитини. Після припинення шлюбно-сімейних стосунків сторони в позасудовому порядку дійшли згоди, що їх донька ОСОБА_3 залишається проживати з матір`ю ОСОБА_1 , з якою вона проживає й наразі. Відповідач цієї домовленості не порушував, та не виражає наміру аби дитина проживала з ним.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач не надала належні та допустимі докази того, що відповідачем були порушені її права та інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 за рішенням суду з огляду на недоведеність факту наявності порушення, оспорювання чи невизнання відповідачем права позивача на проживання з нею доньки, у зв`язку з чим позовні вимоги слід залишити без задоволення.

У силу ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Самі по собі посилання позивача на становище позивача у суспільстві, його зв`язки та існування реальної загрози фактичного викрадення відповідачем дитини суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми в їх сукупності доказами, ґрунтуються виключно на домислах позивача, в той час як в силу ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а відтак не можуть бути беззаперечним свідченням порушення прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зіст.141 ЦПК України, суд враховує відмову у задоволенні позову, а тому не вбачає підстав для компенсації понесених позивачем процесуальних витрат по справі шляхом їх стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 277, 279, 354, 355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя М. В. БУТЕНКО