Справа №477/1222/21
Провадження №2/477/167/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання - Тристан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за реєстровим № 765 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», коштів у розмірі 47770 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса. Отже, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за виконавчим написом не є безспірною. Крім того, вона не отримувала письмових вимог від відповідача про наявність заборгованості.

В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала заяву з проханням здійснити розгляд справи за її відсутності, а позов задовольнити.

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. На виконання ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2021 року про витребування доказів, відповідач направив витребувані документи, разом з тим відзив або письмові пояснення не подав.

Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд установив наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений Перелік, з урахуванням Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, у справі 826/20084/14 про визнання незаконним та нечинним розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» містить розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами».

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

На виконання ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2021 року про витребування доказів, відповідач направив копію договору позики № 612008 від 27 жовтня 2018 року, з якого вбачається, що 27 жовтня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 612008 від 27 жовтня 2018 року, в якому сторони узгодили всі його умови.Даний договір не є нотаріально посвідченим (а.с.67-72).

05 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 765 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», заборгованості за кредитним договором 612008 від 27 жовтня 2018 року, у розмірі 47770 грн. (а.с.18).

Позивач вказує, що не погоджується з сумою заборгованості.

Отже, в судовому засіданні судом встановлено, що існує спір щодо заборгованості.

Безспірність заборгованості для вчинення нотаріального напису відповідачем не доведена.

Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про недотримання нотаріусом при вчинення виконавчого напису вимог, передбачених чинним законодавством, оскільки кредитний договір не є нотаріально посвідченим, не з`ясована безспірність заборгованості безпосередньо з боржником, відсутні дані щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості, в зв`язку чим останній був позбавлений можливості висловити свої заперечення щодо кредитної заборгованості, а тому вчинення виконавчого напису протирічить вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат».

За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в загальній сумі 908грн.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за реєстровим № 765 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», коштів у розмірі 47770 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю ««ВЕЛЛФІН», вул.Героїв Севастополя, 48 м.Київ, 03061, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України -39952398;

третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області -Грисюк Олена Василівна, АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складений і підписаний 27 січня 2022 року.

Суддя А.А. Саукова