Справа № 183/456/22
№ 2-з/183/24/22

У Х В А Л А
28 січня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Парфьонова Д.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна, -
27 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в які позивач, зазначаючи про необхідність поділу майна подружжя, просить визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля MAZDA 6, 2003 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 .
Того-ж дня до суду позивачем подано заяву, передану головуючому суддя 28 січня 2022 року, про забезпечення позову, в якій позивач, посилаючись на те, що їй стало відомо про розміщення ОСОБА_2 оголошень в Інтернеті про продаж автомобіля без її згоди та про повідомлення відповідачем позивачу про відсутність бажання сплатити вартість Ѕ частини автомобіля - просить накласти арешт на автомобіль марки МА20А 6, державний номер НОМЕР_1 .
Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, заяву про забезпечення позову належить повернути заявнику з огляду на таке.
Згідно з п.4, 5, 6 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:
захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;
пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;
Так, заявляючи про необхідність застосування заходу забезпечення позову у виді арешту позивачем, в порушення п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України, жодним чином не обґрунтовано необхідності застосування саме такого, а не іншого, заходу забезпечення.
П.2 ч.1 ст.176 ЦПК України встановлює, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна
За таких обставин, заявляючи вимогу про визнання права власності на Ѕ частину майна заявник фактично звертається до суду з позовною заявою майнового характеру, ціна позову за яким підлягає визначенню, виходячи з положень п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України і в порушення п.5 ч.1 ст.151 ЦПК України, в поданій позовній заяві позивачем не зазначено ціну позову, розраховану відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України.
Більш того, в порушення п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, не містить позовна заява і пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.
У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 260 ЦПК України, суд,-
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 28 січня 2022 року.

Суддя Д.О. Парфьонов