Номер провадження: 22-ц/813/2867/22
Номер справи місцевого суду: 496/5416/20
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач, Акціонерне товариство «комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 23.10.2008 року у розмірі 28 180 грн. 33 коп. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивував тим, що 23.10.2008 року з метою отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», відповідач підписав заяву № б/н. При підписанні вказаної заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме: «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 09.11.2020 року у нього перед банком виникла заборгованість у розмірі 28 180 грн. 33 коп., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанці

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299), заборгованість за кредитним договором б/н від 23.10.2008 року у розмірі 20 895,71 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) судовий збір у розмірі 1 558,63 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

27.04.2021 року АТ КБ «Приватбанк» було подано апеляційну скаргу на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості скасувати та постановити у відповідній частині нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення було допущено неповне з`ясування обставин справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

На підтвердження того, що сторони погодили оплату роцентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, відповідачем надано анкету-заяву від 23.10.2008 року в якій зазначено, що базова процентна ставк складає 3%.

З урахуванням наявності в матеріалах справи погоджених умов договору, правові висновки, що містяться в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 не можуть бути застосовані.

Тож, місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

При цьому апелянт вказує, що у разі незгоди суду з розрахунком заборгованості наданим позивачем суд повинен надати свій розрахунок.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 року в особі головуючого судді Артеменко І.А. було відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорому.

Відповідно до пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду розпорядженням № 2340 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №496/5416/20 (номер провадження №22-ц/813/8089/21) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу справи: службова записка судді-доповідача Артеменка І.А. відповідно до рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 14.06.2021 про зміну спеціалізації, на виконання п.1.4. та з урахуванням п.3.9. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 (із змін. та доп.).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 25.06.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О.В., суддів: Гірняк Л.А., Дришлюка А.І.

Головуючий суддя Князюк О.В. відповідно до наказу № 77-в від 14.06.2021 року з 29 червня по 30 липня 2021 року перебував у відпустці.

Розпорядженням № 3197 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О..

Ухвалою Одеського апеляційного суду 02.08.2021 року цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- прийнято до провадження головуючого судді Князюка О.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.01.2022 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 03.10.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого відповідач підписав «Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку».

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідач висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до довідки б/н, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким відповідачу були надані кредитні картки: НОМЕР_3 від 23.10.2008 року, НОМЕР_4 від 10.11.2011 року, НОМЕР_5 від 21.02.2014 року, 280223 від 03.05.2017 року, 342398 від 09.11.2017 року, 607086 від 19.04.2018 року.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором б/н 23.10.2008 року, яку він просить стягнути з відповідача станом на 09.11.2020 року становить 28 180 грн. 33 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20895 грн. 71 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 20 895 грн. 71 коп., заборгованості за простроченими відсотками 7 284 грн. 62 коп.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 23 жовтня 2008 року визначено розмір базової процентної ставки за користування кредитом 3 % в місяць, що нараховується на залишок заборгованості.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 23 жовтня 2008 року по 30 вересня 2019 року.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_2 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Разом з тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на заяву про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 23.10.2008 року, яка підписана ОСОБА_1 та визначає, зокрема, розмір процентів за користування кредитом.

В заяві про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 23.10.2008 року підписаній ОСОБА_1 зазначено розмір базової процентної ставки за користування кредитом 3 % в місяць, що нараховується на залишок заборгованості.

За таких обставин висновки суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів не узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17, від 12 грудня 2020 року у справі № 382/327/18-ц та від 26 лютого 2020 року у справі № 355/1091/17, на які заявник посилався у апеляційній скарзі, як на підставу оскарження рішення суду першої інстанції, та висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 283/2865/19.

Враховуючи те, що заявою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 10.02.2010 року, яка підписана ОСОБА_3 , сторонами погоджено розмір процентів за користування кредитом (3% на місяць), то вони підлягають стягненню із відповідача на користь банку.

Так, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року ( справа № 202/4494/16-ц), припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Відповідно до п.3.3 Положення про здійснення операцій з використанням платіжних засобів, затвердженого постановою Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні засоби, установлюється договором.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду Українивід 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. Картка дієдо останньогокалендарного днявказаного місяця.

Отже, зі спливом строку дії картки закінчується і строк кредитування.

Як вбачається з довідки банка надана ОСОБА_1 картка була перевипущена декілька разів, строк дії останньої картки НОМЕР_6 закінчується 04/22 (а.с.37).

Відтак, наявні правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованим за період з 23 жовтня 2008 року по 30 вересня 2019 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме: з квітня 2022 року або після звернення кредитодавця з позовом до суду.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне врахувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

Заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 23 жовтня 2008 року по 30 вересня 2019 року становить 7284.62 грн, що вбачається із розрахунку наданого банком.

Виходячи з викладеного, загальний розмір процентів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 23.10.2088 року становить 7284.62 грн.

За таких обставин, оскільки сторонами визначені умови кредитування в частині відсотків, колегія суддів погоджується з доводами АТ КБ «ПриватБанк» про наявність в останнього підстав щодо стягнення з відповідача не лише самого тіла кредиту, а і відсотків за користування кредитом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд за результатами розгляду цивільної справи №348/2304/19-ц постанова від 07.10.2020 року.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та в частині розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Щодо судового збору

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви банком сплачено 2102 грн. судового збору, з огляду на часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» судом першої інстанції постановлення стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 1 558,63 грн.

За подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплачего судовий збір у розмірі 3 153 грн. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 696,37 грн. (3 153 грн (2102 грн 1558,63)).

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» процентів за користування кредитом і розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299), проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором б/н від 23.10.2008 року за період з 23 жовтня 2008 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 7284.62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) судовий збір у розмірі 3 696,37 гривень.

В іншій частині заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе