Номер справи 220/2324/21
Номер провадження № 2/220/81/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючої-судді Дурач О.А.

за участю секретаря Сербіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу у порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», представник відповідача Глуховецький Олександр Степанович, про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 р. до суду надійшла зазначена заява.

Провадження у справі відкрито 24.12.2021 р., вирішено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

Короткий зміст вимог заяви

24.08.2021 р. між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії 0779-6061. Позивач вважає, що вказаний договір є частково недійсним. Вважає, що даний договір, правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) від 02.08.2021 р., паспорт споживчого кредиту від 11.08.2021 р. не можна вважати підписаними сторонами з дотриманням вимог ст.ст. 262 ч.1, 638, ч. 1 та ч. 2 ст. 207, 1055 ЦК України. Обсяг документів є значний, в документах використано мову та терміни спеціальної галузевої направленості, що робить їх складним для розуміння, а тому позивач, як середньостатистичний користувач фінансових послуг не міг бути ознайомленим зі вказаними умовами. Документи, які додані до договору не містять в собі відомостей про розмір кредиту, порядок його надання, процентну ставку та строки повернення такого кредиту, що є істотними умовами для кредитного договору. Зазначені документи не є додатками до договору, а скоріш договір містить посилання на них як банкетну умову, а тому вони не передавалися позивачу, як складова та невід`ємна частина договору від 24.08.2021 р. Просить врахувати практику Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17. Вважає, що діями відповідача порушено його право, як позивача, не дотримано вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема, ч.ч. 1-2, п. 10 ч. 3, ч. 5, 8 ст. 18, ч.ч. 1,2, 6 ст. 19 даного Закону. Просить захистити права споживача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) шляхом визнання частково недійсним правочину споживчого кредиту на підставі договору про відкриття кредитної лінії 70779-6061 від 24.08.2021 року, який укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс' (код за , місто Київ, вул. Лесі Українки, буд.26, оф.407.), а саме в частині нарахування процентів за період з 24.08.2021 року по 19.06.2022 року в сумі 121 500 гривень.

Позиція відповідача

Відповідач у встановленому порядку та відповідно до положень ст. 1678 УПК України наддав відзив на позовну заяву (а.с. 66-71). Вважає позовні вимоги необґрунтованими, кредитний договір таким, що відповідає положенням ст.ст. 626, 628, 641, 644, 1054 ЦК України, ст.ст. 3,11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Підстави для визнання його недійсним або його окремої частини, визначені ст. 215 ЦК України відсутні. При цьому, щодо підписання договору електронним цифровим підписом просить врахувати правові висновки, які містяться в постанові Верховного суду від 12.01.2021 р. по справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. по справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р. по справі № 732/670/19. Також посилається й на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 16.12.2015 р. у справі № 6-2766цс15 щодо кваліфікації умов договору несправедливими та зазначає, що для цього необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Вважає, що дотримано вимоги щодо укладання договору, дані умови не порушують ЗУ «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому необхідно позивачу відмовити у задоволенні позову.

Процедура судового розгляду

Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача просив справу розглядати без його участі (а.с. 59,79). Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача та представника позивача, враховуючи подану ним заяву, в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, наголосив, що послуги щодо кредитування позивача є платними, про що йому було відомо. Тут має місце недобросовісна поведінка саме позивача, який не бажає виконувати умови договору в частині сплати відсотків за користування кредитом. Розрахунок вартості кредиту є орієнтовним, що можливе застосування пільгової процентної ставки, а також можливе дострокове погашення заборгованості, що, в свою чергу впливатиме на суму щомісячних платежів. Крім того, позивач у позовних вимогах просить вирішити питання про визнання недійсним нарахування відсотків за майбутній період, що взагалі неприпустимо.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.

24.08.2021 р. між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії, за яким Кредитодавець відкриває для Позичальника невідновлювану кредитну лінію (далі - Кредитна лінія) на наступних умовах, визначених цим Договором (п.1.1). Кредитодавець зобов`язується відкрити Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів (далі -Кредит) Позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Тип Кредиту - кредитна лінія (п.1.2). Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого Кредиту: 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень (п.2.1). Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної у п. 2.1. цього Договору, Позичальнику. Кредит надається Позичальнику протягом 3 (трьох) днів з моменту укладання цього Договору (п.2.2). Тип процентної ставки за користуванням Кредитом - фіксована (п.2.3). Розмір процентів за користування Кредитом: 3% (три цілих, нуль десятих відсотка) від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом (далі - Стандартна ставка). Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику Кредиту до моменту повернення Кредиту Кредитодавцю шляхом перерахування Кредиту на рахунок Кредитодавця, вказаний у цьому Договорі. У випадках, визначених цим Договором Позичальник може скористатися правом отримання зниженої процентної ставки у розмірі 2% (дві цілих, нуль десятих відсотка) (далі - Знижена ставка) від непогашеної суми Кредиту за кожен день користування Кредитом (а.2.4). Заявлений строк користування Кредитом складає 21 календарних днів з дня отримання Кредиту. Заявлений строк -це обраний Позичальником в момент укладання цього Договору строк користування Кредитом, протягом якого може бути використано право користування Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою (далі -Заявлений строк) (п.2.5). Реальна річна процентна ставка: 572 462% (п.2.7). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає: 135 000 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування Кредитом 121 500 грн (п.2.8). Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за Договором залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору (п.2.9). Цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей Договір, Позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (п.7.1). У пункті 7.2 Договору визначено, що Позичальник даним підтверджує, що: 7.2.1. До укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Договір підписано сторонами, позичальником підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (а.с. 27-33).

Також, позивача ознайомлено з Правилами відкриття кредитної лінії, яке є загальним для усіх Договорів та які визначають порядок і умови відкриття ТОВ «Укр кредит фінанси» кредитної лінії (надання споживчих кредитів), права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору, а також регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і фізичною особою-позичальником, які є сторонами Договору (п.1.3). Правила є невід`ємною частиною Договору та разом з Договором про відкриття кредитної лінії (який також є невід`ємною частиною Договору) складають єдиний Договір (п.1.4). Даний документ також підписано Позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 34-48).

До укладення договору про споживчий кредит позивачу надано для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, у якому, зокрема, зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, стандартна, пільгова та зниєена відсоткова ставка, при цьому стандартна ставка - 1095% (3% в день), пільгова - 3,65% ().01% в день), знижена 730 % (2% в день), зазначена реальна процентна ставка відсотків річних: пільгова ставка 4%, знижена ставка 48364%, стандартна ставка 572462% ТОВ «Укр кредит фінанси`та надання інформації - 24.08.2021 р. Позивачем за допомогою електронного підпису підтверджено ознайомлення з даним документом (а.с. 49-52). Позивачем надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної процентної ставки за Договором № 0779-6061 відповідно до Методики НБУ, та зазначено, що чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, грн.. з 13.09.2021 р. по 23.05.2022 р. складає 8505 грн., 19.06.2022 - 15390 грн., проценти за користування кредитом за період з 13.09.2021 р. по 13.06.2022 р. - 8505 грн., 19.06.2022 р. - 2430 грн (а.с. 53). Представник відповідача у судовому засіданні зауважив, що вказаний розрахунок є орієнтовним, що можливе застосування пільгової процентної ставки, а також можливе дострокове погашення заборгованості, що, в свою чергу впливатиме на суму щомісячних платежів.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення цієї статті застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідно до статті 15 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

За змістом наведених статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Нормами цивільного законодавства передбачено як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому.

У разі встановлення, що позичальнику не була надана повна та достовірна інформація про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та визнання недійсними окремих умов про встановлення несправедливих платежів та комісій: за дії, які банк вчиняє на власну користь; які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при відсутності достатніх даних для визнання решти умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому, не встановивши обставин, які можна кваліфікувати як несправедливі умови і які можуть мати наслідком недійсність договору загалом.У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 61-1536св17.

Отже, між сторонами 24.08.2021 р. укладено кредитний договір.

Перед укладенням оспорюваного Кредитного договору позивач був ознайомлений про: мету кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи позивача, при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його. Таким чином, при підписанні Кредитного договору позивач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. В день підписання оспорюваного правочину позичальник отримав примірник Кредитного договору, що дало йому додаткову можливість детально вивчити його умови.

На момент укладення Кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Оцінюючи надані суду докази, суд зазначає, що позивач отримав повну та вичерпну інформацію про умови кредитування, мав достатній час ознайомлення з нею, оспорювані позивачем умови договору не є дискримінаційними та такими, що порушують право позивача, як споживача фінансових послуг. Договір від 24.08.2021 р. та додані до нього документи (правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення вартості кредиту) написані розбірливим шрифтом, є зрозумілими та чіткими. Дані документи підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вищевказаним положенням діючого законодавства.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав, як споживача, за договором 24.08.2021 р. № 0779-6061 про відкриття кредитної лінії, які би стали підставою для визнання його недійсним у частині нарахування процентів за період з 24.08.2021 р. по 19.06.2022 р. Достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених позивачем суду не надано. Посилання позивача на судову практику, а саме на необхідність застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 не є релевантним обставинам справи та судом такі висновки під час вирішення справи не застосовуються. Натомість, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 02.10.2019 р. у справі 640/2755/16-ц.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Враховуючи наведене, а також те, що позивач погодився з умовами Кредитного договору і що ці умови не порушують принципів добросовісності, рівності сторін договору, є справедливими, підстави для визнання договору від 24.08.2021 р. частково недійсним з мотивів, викладених позивачем, не встановлені, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження його позовних вимог, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат

При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки під час звернення до суду позивач звільнений від сплати судових витрат на підставі ст 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», витрати по сплаті судового збору з нього не стягуються.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», представник відповідача Глуховецький Олександр Степанович, про захист прав споживачів відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 27.01.2022 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Дурач