РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.

справа №766/11695/21; провадження №2/766/3788/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ),

в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Петрова Олена Олександрівна (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. П. Орлика, буд. 30)

до

відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

предмет та підстави позову: про стягнення аліментів

учасники справи: не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та, -

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

13 липня 2021 року представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 20 000, 00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 20 000, 00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 16.04.2020 року. З моменту фактичного припинення шлюбу між позивачем та відповідачем, діти перебувають на утриманні матері, при цьому діти ростуть та потребують нового одягу, взуття, збалансованого харчування, щорічного оздоровлення. Дітям необхідний культурний розвиток, що полягає у відвідуванні дитячих розважальних закладів та кафе. Усі ці витрати, а також на лікування та спортивний розвиток несе позивач самостійно, так як відповідач ухиляється від утримання спільних дітей.

Разом з тим, відповідач є здоровим та працездатним, на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків не має, працює на морських судах та має достатній розмір доходу, що цілком дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 20 000, 00 грн. на кожну дитину. При цьому, позивач вважає, що факт розірвання шлюбу між батьками жодним чином не повинен негативно впливати на якість та рівень забезпечення дітей.

ІІ. Виклад позиції відповідача.

21.01.2022 року представник відповідача подав відзив на позов.

Вказав, що позовні вимоги визнаються частково у розмірі 5 000, 00 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач є моряком та за специфікою роботи має нерегулярний дохід, ходить в рейс один раз на рік та у періоди перебування на суші теж має нести витрати на забезпечення свого рівня життя.

Додатково зазначив про хибність тверджень позивача щодо несення витрат на утримання доньок виключно нею. Так, після розірвання шлюбу відповідач щомісячно надає позивачу грошові кошти на утримання дітей у сумі не менше 10 000, 00 грн., а також особисто купує дітям одяг, іграшки, у разі потреби ліки, організовує відпочинок.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.09.2021 року.

16.09.2021 року представник позивача подала клопотання про приєднання доказів.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2021 року витребувано докази з Державної прикордонної служби України, Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, ТОВ «Марлоу навігейшн Україна». Судове засідання відкладено на 21.10.2021 року.

У зв`язку з неявкою відповідача та ненадходженням витребуваних доказів судове засідання відкладено на 23.11.2021 року.

За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 14.12.2021 року.

29.11.2021 року з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків надійшла інформація щодо витребуваних доказів.

14.12.2021 року з Державної прикордонної служби України надійшли витребувані докази.

За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 24.01.2022 року

21.12.2021 року представник позивача подала заяву про приєднання до матеріалів справи доказів.

21.01.2022 року представник відповідача подав відзив на позов.

У судове засідання позивач не з`явилася, 24.01.2022 року адвокат Петрова О.О. діючи в інтересах позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Долучила заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання відповідач не з`явився, 24.01.2021 року адвокат Пацалова Т.В. діючи в інтересах відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. Вказала, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково з урахуванням доводів викладених у відзиві. Витрати на правову допомогу просила стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.04.2020 року розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 жовтня 2015 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №1229.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №648 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №647 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 .

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 з 27.12.2016 року.

Згідно довідки №04-18/225 від 30.06.2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є вихованками Херсонської початкової школи №7 ХМР з 03.08.2020 року.

Довідкою №04-18/225 від 30.06.2021 року підтверджено, що за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року ОСОБА_1 сплатила 5 970, 00 грн. на харчування доньок в Херсонській початковій школі №7 ХМР.

Відповідно довідки №04-18/225 від 30.06.2021 року за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року ОСОБА_1 сплатила 5 970, 00 грн. за додаткові освітні послуги доньок в Херсонській початковій школі №7 ХМР.

Згідно даних ЄДР транспортних засобів за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб «АУДІ А7», 2011 р.в., що підтверджено листом №31/21/5-63аз від 19.07.2021 року

Згідно листа від 19.07.2021 року за вих. №1/43 ТОВ «МАРЛОУ НАВІГЕЙШН Україна» надавала ОСОБА_2 посередницькі послуги з працевлаштування на судах іноземних судновласників.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта індексний номер інформаційної довідки 275143406 від 16.09.2021 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_5 ; земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0499; будинку АДРЕСА_6 .

Згідно листа від 20.09.2021 року за вих. №1/8-563/02-165пп/21 Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, за даними Державного реєстру моряків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має дійсні кваліфікаційні документи моряка, видані капітаном Херсонського морського порту.

За інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, в період з 01.01.2019 по 19.11.2021 року ОСОБА_2 неодноразово перетинав кордон України.

12.05.2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «МАРЛОУ НАВІГЕЙШН Україна» укладено контракт найму моряка на умовах 4 місяці (дата закінчення найму 13.09.2021 року) з базовою місячною заробітною платою 4 500, 00 дол. США.

V. Оцінка Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

За частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з позивачем та перебувають на утримані обох батьків, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи і не спростовується сторонами. Позивач стверджує, що від відповідача матеріальна допомога на утримання спільних дітей надходить не систематично та у розмірі не достатньому для забезпечення належного рівня проживання, гармонійного розвитку(фізичного, морального) та відпочинку дітей відповідно до їх віку, чим утруднюється належне утримання позивачем дівчат та з урахуванням того, що допомога повинна носити систематичний характер та достатній розмір позивачка просить суд стягнути за судовим рішенням суму грошових коштів у розмірі 20 000, 00 грн. у якості аліментів на утримання кожної дитини. Позивач стверджує, що відповідач має можливість саме у такому розмірі надавати допомогу.

Суд констатує, що аліменти це платіж, спрямований на утримання дітей, і повинен бути достатнім для цього та співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тобто їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні;

Судом також встановлено, що відповідач визнає свій батьківський обов`язок, щодо надання матеріальної допомоги та прийняття участі у вихованні дітей та не відмовляється від його виконання і вказує про можливість надання матеріальної допомоги на утримання дітей у розмірі 10 000,00 грн., тобто по 5000,00 грн. на кожну дитину. Вважає, що такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення дітей.

Крім того, наявні в матеріалах справи докази підтверджують добровільне надання відповідачем допомоги на утримання дітей, у вигляді купівлі одягу, проведення спільного дозвілля, суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено виконання відповідачем обов`язку по наданню допомоги позивачу на утримання дітей.

Разом з тим, судом із досліджених доказів про заробітну плату відповідача, наявність нерухомого та рухомого майна, відомостей про працевлаштування встановлено про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у більшому розмірі ніж мінімально встановлений законом та визначений самим відповідачем, як достатній.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд критично ставиться до доводів позивача про можливість відповідачем сплачувати аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей у заявленому розмірі, оскільки належними та допустимим доказами не доведено можливість відповідача сплачувати саме у сумі 20 000, 00 грн. на кожну дитину, як і не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача доходу, який би дозволяв сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі щомісячно. Долучені до позову докази дають суду підстави дійти висновку, що відповідач має мінливий заробіток та не має постійного місця працевлаштування (з огляду на специфіку професії моряка), крім того позивачем не доведено, що відповідач має можливість стабільно протягом року сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Також витрати які позивачка несе на лікування та спортивний розвиток дітей за своєю природою є додатковими витратами та не охоплюються аліментними зобов`язаннями, у зв`язку з чим за бажання такі витрати можуть буди стягнуті у порядку передбаченому ст. 185 СК України.

Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи, наявність у сторін малолітніх дітей, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в їх утриманні, діючи виключно в найкращих інтересах дітей при вирішенні питання з виконання обов`язку батьками якнайкращого забезпечення права дітей на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дітьми повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у більшому розмірі ніж мінімально встановлений законом та фактичне здійснення такого забезпечення протягом минулого періоду, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків та відсутність доказів про систематичність надання такої допомоги добровільно, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей та вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000, 00 грн. щомісячно, на кожну, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 13 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 908, 00 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

За висновками ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, однією із особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок відповідає позиціям КАС у складі ВС у постанові від 26.06.2019 року у справі №813/481/18, КАС у складі ВС у постанові від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20, та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 27 000, 00 грн., стороною позивача до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги у справі №б/н, укладений 02.07.2021 року між адвокатом Петровою О.О. та Волченковою Т.С.; ордер серії ОД №431206 про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Петровою О.О.; Додаткову угоду №1 до Договору від 02 липня 2021 року про надання правової допомоги у справі; акт №1 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги у справі від 02.07.2021 року.

Суд вважає витрати позивача на правову допомогу підтвердженими, дійсними, необхідними, розумними, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

З урахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір задоволених позовних вимог складає (16000 /40000*100)= 40%.

З урахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 10 800, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 155, 180, 191, 195, 196 СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 178, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 353-355, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітніх дітей, доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000, 00 грн. на кожну дитину окремо, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 13 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в дохід держави в рахунок відшкодування судового збору 908, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 10 800, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення або складення рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 27.01.2022 року.

Суддя Є.М. Булах