УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Мукачево Справа №303/10254/21

4-с/303/58/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мукачево

скаргу ОСОБА_1

орган ДВС, дії якого оскаржуються Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)

про скасування постанови про арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні №67061240 (надалі - Постанова) в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК,» на який надходить соціальна допомога.

Необхідність задоволення скарги обґрунтовується доводами про те, що на підставі Постанови накладено арешт на рахунок, який є спеціальним, оскільки використовується для зарахування соціальної допомоги по безробіттю, а відтак на такий рахунок згідно з вимогами законодавства не може бути накладено арешт.

Уповноважений представник Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням строку перебування справи в провадженні суду, приписів частин першої та другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності стягувача, боржника та приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України визначені ознаки обов`язковості судових рішень.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У переданій на розгляд суду скарзі скаржник просить суд скасувати Постанову в частині накладення арешту на рахунок, який використовується для зарахування соціальної допомоги по безробіттю у зв`язку з тим, що такий рахунок є спеціальним і на нього не може бути накладено арешт.

По відношенню до таких доводів скаржника суд зазначає наступне.

На підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Фельдеші К.С. від 18.10.2021 відкрито виконавче провадження ВП №67061240 з приводу примусового виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області №303/7502/21 від 24.09.2021 про накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_1 , що йому належать або підлягають передачі або сплаті і знаходяться в нього чи в інших осіб в межах суми 42796,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.09.2021 становить 1141732,25 грн. та ОСОБА_2 , що їй належать або підлягають передачі або сплаті і знаходяться в неї чи в інших осіб в межах суми 42796,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.09.2021 становить 1141732,25 грн.

Також, 19.10.2021 державним виконавцем в межах вищевказаного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Щодо законності спірної Постанови в частині арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Водночас, згідно з частиною другою статті 48 Закону забороняється, зокрема, звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Крім того, статтею 72 Закону передбачено, що звернення стягнення на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Як зазначає скаржник, виконавцем накладено арешт в тому числі на рахунок, який використовується для отримання соціальної виплати по безробіттю.

Так, з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.12.2021 №11L2L8OLT2R5963P вбачається, що на рахунок, відкритий ОСОБА_1 № НОМЕР_1 надходять виплати із соціального фонду.

По відношенню до цього суд також виходить з того, що статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, в старості та в інших випадках, передбачених законом.

В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що право на одержання соціальних виплат гарнтується державою.

Таким чином, наявність арешту на рахунку, на який ОСОБА_1 отримує соціальну виплату по безробіттю суперечить вимогам статтей 52, 72 Закону та порушує порядок звернення стягнення на кошти боржника.

Арешт коштів на рахунку скаржника, на який перераховується соціальна допомога по безробіттю є неправомірним, оскільки позбавляє ОСОБА_1 можливості отримувати нараховану соціальну допомогу, що, в свою чергу, позбавляє заявника необхідних коштів засобів на існування, чим порушує його права, передбачені Конституцією та Законами України.

Внаслідок накладення арешту на рахунки, на які здійснюється зарахування соціальної допомоги, скаржник позбавляється можливості користуватися ними тривалий час.

Відповідно до статті 59 Закону арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Оскільки судом встановлено протиправність арешту рахунку, на який надходять соціальні виплати по безробіттю, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування Постанови в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 .

Подібні за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17.09.2018 у справі №344/12102/16-ц, від 03.10.2019 у справі №642/6675/18.

Відповідно до частини другої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищенаведених обставин справи, скарга підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 19, 124, 1291 Конституції України, статтями 2, 3, 12, 18, 260, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

2. Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Фельдеші К.С. про арешт коштів боржника від 19.10.2021 у виконавчому провадженні №67061240, в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який надходить соціальна допомога на ім`я ОСОБА_1 скасувати.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость