Справа № 683/1697/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Крупської В.В.

розглянувши в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 683/1697/20, провадження № 2/683/125/2021 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 і просить зобов`язати відповідача відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 355 423,32 грн. та з 01.08.2020 року щомісячно стягувати на її користь 9 872,87 грн. довічно.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що в наслідок ДТП, що мала місце 22.07.2017 року по вулиці К.Острозького в місті Старокостянтинові, досудовим розслідуванням відомостей які були внесені до ЄРДР 23.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. По даному факту встановлено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на її чоловіка ОСОБА_3 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 помер на місці пригоди. Питання відповідальності ОСОБА_2 до цього часу не вирішене належним чином. Після оскарження 10.11.2017 року нею постанови про закриття кримінального провадження від 26.09.2019 року з`ясувалося, що прокуратура Старокостянтинівського району 26.10.2017 року її скасувала. Друга постанова про закриття кримінального провадження від 31.08.2019 року була скасована ухвалою Старокостянтинівського районного суду 29.11.2019 року.

Клопотання, скероване до прокуратури району щодо вирішення процесуальних питань в кримінальному провадженні від 23.12.2019 року прокуратурою 26.12.2019 року було надіслано до виконання в.о. начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Швецю О.О., який саме й здійснював досудове слідство. З приводу ухилення органу досудового розслідування від вирішення поставлених у клопотанні питань була подана скарга на бездіяльність в.о. начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП у Хмельницькій області Швеця О.О. Ухвалою Старокостянтинівського суду від 17.02.2020 року його зобов`язано розглянути клопотання представника потерпілої адвоката Саєнка П.М. від 23.12.2019 року, однак рішення суду службовою особою не виконано. З наведеного вбачається протиправне зволікання належного вирішення кримінального провадження, що сприяє відповідачу уникнути кримінальної відповідальності.

Зазначає, що внаслідок зазначеної ДТП їй заподіяно моральну та майнову шкоду. Моральна шкода, полягає в перенесених душевних стражданнях та переживаннях у зв`язку із втратою чоловіка, який був близькою, рідною людиною, з ним прожила спільно 12 років. Через душевний біль та гнітючі переживання у тому числі внаслідок безпорадності з приводу не притягнення відповідача до кримінальної відповідальності погіршилось її самопочуття, постійно перебуває у депресивному стані, погіршилось також фізичне здоров`я, не може повернутись до звичного способу життя, чоловік у всьому був їй опорою, порадником та помічником, понесла не відновлювальну втрату. Жодних виплат у відшкодування збитків з боку відповідача з моменту ДТП здійснено не було. Розмір моральної шкоди становить 1 000 000 гривен.

На дату ДТП ОСОБА_1 була пенсіонером, знаходилась на утриманні чоловіка, він отримував пенсію яка майже вдвічі перевищувала її. На момент смерті ОСОБА_3 отримував пенсію та щомісячну грошову виплату ветерана в розмірі що дорівнював 41923,25 + 2780,74 = 44 703,99 російських карбованців. За курсом НБУ станом на 30.06.2017 року - 0,4417 грн. за один карбованець, він отримував в Україні 19 745,75 грн. щомісячно. Частка яка припадала на нього становила 9 872,87 грн. на місяць. За період з 01.08.2017 року до часу звернення з позовом позивачка втратила утримання за 36 місяців, що становить 9872,87 х 36 = 355423,32 грн. А тому просить стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 355 423,32 грн. та з 01.08.2020 року щомісячно стягувати на її користь 9 872,87 грн. довічно.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2020 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що 22.07.2017 року близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Старокостянтинів по проїзній частині вул. К. Острозького, в напрямку вул. Миру, навпроти приміщення магазину «Вікторія», який розташований по вул. К. Острозького, 53/1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Fiat Doblo», у невстановленому місці. Внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Слідчим відділенням Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області 23.07.2017 року по даному факту внесенні відомості до ЄРДР № 0000517 та спільно із слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області розпочато досудове розслідування даного кримінального провадження.

При проведенні досудового розслідування призначено судово-медичну та судово-токсикологічну експертизи. Згідно висновку № 1449 судового-токсикологічної експертизи від 31.07.2017 року під час ДТП водій ОСОБА_2 перебував у тверезому стані. Відповідно висновку №1504 судового-токсикологічної експертизи від 14.08.2017 року та висновку №49 судово-медичної експертизи від 04.09.2017 пішохід ОСОБА_3 під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього степеня, оскільки у його крові виявлено 1,85%о (проміле) етилового алкоголю.

Також згідно висновку експерта №49 від 04.09.2017 року встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала від внутрішньочерепної травми, яка виразилась субдуральною гематомою, субарахноїдальним крововиливом переломом основи черепа.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та правова оцінка дій водія автомобіля «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а також враховуючи те, що диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає відповідальність водія в разі порушення ним правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого, досудовим розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення зі сторони водія ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджуються: постановою слідчого з особливо важливих справ слідчого управління ГУ НП в Хмельницькій області від 26.09.2017 року, яким закрито кримінальне провадження № 0000517 від 23.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; постанововю першого заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 26.10.2017 року постанову про закриття кримінального провадження № 0000517 від 23.07.2017 року скасовано; постановою заступника начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 31.08.2019 року про закритя кримінального провадження № 0000517 від 23.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення; ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29.11.2019 року, якою скасовану постанову заступника начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 31.08.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000517 від 23.07.2017 року.

На час розгляду справи будь-яких даних про закриття кримінального провадження чи притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не має.

Відповідно до ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Передбачені ст.1166 ЦК України підстави відповідальності особи за завдану майнову шкоду застосовуються в разі наявності між сторонами спору в деліктних зобов`язаннях.

Юридичною підставою деліктної відповідальності є склад цивільного правопорушення. Його складовими елементами є: протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина заподіювача шкоди (умисел чи необережність).

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальними правилами, виходячи із загальних норм Цивільного кодексу України цивільну відповідальність за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки має нести винна у завдані шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини, якої сталась ДТП, що є правовою позицією Верховного суду України в силу Постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (пункти 2-5).

Згідно п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу зазначених норм цивільно-правова відповідальность відповідача, яка настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.07.2017 року за участю відповідача ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24.07.2017 року, який був чоловіком позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 20.05.2005 року, нічим не підтверджується.

Суд констатує, що в даному випадку відсутній вирок суду, ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення відповідача ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, які би набрали законної сили, та стали б підставою цивільно-правової відповідальності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду, та згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заподіяну їй матеріальну шкоду завдану злочином на підставі статті 1166 ЦК України. Зазначеною нормою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Отже, з наведеного слідує, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача з умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто за наявності усіх умов для настання цивільно-правової відповідальності.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України, яка зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку за каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

За відсутності належних доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку між смертю потерпілого ОСОБА_3 та неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 та подіями, які мали місце 22.07.2017 року, суд дійшов висновку щодо безпідставності заявлених вимог.

З огляду на викладене, позивач не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої позовні вимоги, а тому суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя