Справа № 182/1455/21
Провадження № 2-о/0182/2/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.01.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Нікопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, в якій вона посилається на наступне.

З 2005 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . У середині серпня 2009 року вона завагітніла від нього і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_4 . 03 червня 2010 року вона зареєструвала народження доньки у виконавчому комітеті Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Її ім`я та по батькові у Книзі реєстрації народжень було записано, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за її вказівкою. За життя ОСОБА_3 визнавав себе батьком її дитини, однак, не подав до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Згідно з ч.1 ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для оформлення спадщини. Даний факт може підтвердити сусід померлого ОСОБА_5 та мати померлого ОСОБА_2 . За таких обставин вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представник заявниці заяву своєї довірительки підтримав в повному обсязі і додатково суду пояснив, що на час народження дитини потреби у зазначенні дитини в свідоцтві про народження не було, хоча з цивільним чоловіком його довірителька разом проживала з 2005 року, а через деякий час розійшлись. Однак, ОСОБА_3 завжди визнавав ОСОБА_6 своєю дитиною і завжди спілкувався з нею, виховував та утримував.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 суду пояснила, що вона - мати померлого ОСОБА_3 . Син з ОСОБА_7 якийсь час жили в неї в будинку. В її ж будинку народилась і їхня дитина. Її син завжди визнавав та виховував. І я завжди визнавала онучку і допомагала чим могла. А коли син купив будинок, вони з ОСОБА_7 десь з рік проживали там. А потім син поїхав на заробітки, а ОСОБА_7 переїхала до своєї матері в Лошкарівку, щоб була якась підтримка, бо в селі Голубівка Нікопольського району, де вони проживали, майже не залишилось людей. Її й саму доньку забрала до себе, а будинок так і стоїть порожнім. Про те, що син помре ніхто, навіть, гадки не мав. Син прохворів тиждень і раптово помер. Вони не були готові до цього.

Представник зацікавленої особи - Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - проти задоволення заяви не заперечувала (а.с.34).

Вислухавши представника заявника ОСОБА_8 , заінтересовану особу ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду на підставі будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини.

Відповідно до ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, з 2005 року заявниця по справі ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . У середині серпня 2009 року вона завагітніла від нього і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_4 (а.с.3). 03 червня 2010 року вона зареєструвала народження доньки у виконавчому комітеті Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Ім`я та по батькові дитини у Книзі реєстрації народжень було записано, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою заявниці. За життя ОСОБА_3 визнавав себе батьком її дитини, однак, не подав до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.22).

Факт батьківства ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила не лише мати покійного, а й свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він - кум покійного ОСОБА_3 . Він хрестив у ОСОБА_10 доньку. А ОСОБА_10 - в нього сина. ОСОБА_10 завжди визнавав свою доньку, що там по документах - не знає. Жили вони ( ОСОБА_10 з ОСОБА_7 ) однією сім`єю багато років. ОСОБА_10 завжди знав, що ОСОБА_11 - його донька, а він - її батько. Про це знали всі.

Спочатку ОСОБА_10 з ОСОБА_7 жили в його батьків, а потім - переїхали в свою хату. ОСОБА_10 завжди називав свою доньку ОСОБА_12 і ніколи не сумнівався в тому, що це його донька.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що вони з ОСОБА_10 були друзями. Він добре знав ОСОБА_13 . ОСОБА_10 казав йому, що ОСОБА_14 народила йому доньку ОСОБА_15 , з якою він завжди няньчився і дуже любив. До народження доньки вони жили разом однією сім`єю, спочатку - в батьків, а потім переїхали у свою хату. Свою доньку ОСОБА_10 завжди називав « ОСОБА_12 » і в тому, що це його донька, він ніколи не сумнівався.

Згідно з ч.1 ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Встановлення зазначеного факту заявниці ОСОБА_1 необхідно для оформлення спадщини.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.55 ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується, згідно з рішенням суду. При народженні дитини, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права, згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

За таких обставин суд вважає, що факт батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доведено і заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, п.6 ч.1 ст.315, 317, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Глибівка Богородчанського району Івано - Франківської області, громадянина України, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с.Христофорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис в Книзі реєстрації народжень № 13 від 10 червня 2003 року, здійснений виконкомом Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Христофорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянка України.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал