Провадження № 2/229/237/2021
18 січня 2022 року м. Дружківка
Дружківський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Лебеженка В.О.,
за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО «Дружківкатепломережа» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надану теплову енергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Дружківкатепломережа» про стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
До Дружківського міського суду Донецької області з Донецького апеляційного суду надійшла ухвала про повернення справи від 06 грудня 2021 року № 22-ц/804/3183/21 для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Зазначено, що у рішенні Дружківського міського суду від 27 серпня 2021 року суд під час його ухвалення не зробив правовий висновок щодо витрат на професійну правничу допомогу, які зазначені у зустрічному позові ОСОБА_1 . Крім того, з матеріалів справи убачається, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» була подана заява про збільшення позовних вимог. Однак, зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що справа була розглянута відповідно до первісних позовних вимог та процесуальне рішення суду щодо поданої заяви відсутнє.
У відкрите судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином: судовими повістками. Сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Відповідно до рішення Дружківського міського суду від 27 серпня 2021 № 229/5836/20 у задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено; у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» про стягнення моральної шкоди також відмовлено.
У судовому рішенні не було вирішено питання щодо збільшення позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго».
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , з 18.01.2011 року і по теперішній час зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .
Квартира розташована у багатоповерховому житловому будинку.
Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» є виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Дружківка Донецької області, з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж ОКП «Донецьктеплокомуненерго».
Тарифи ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за послуги з 17.04.2015 року передбачені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановленнятарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг»(зі всіма змінами) та з 03.01.2016 року згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09 червня 2016 року № 1101 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа».
Між тим, відповідно до частин першої - третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.
Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
Частиною шостою ст.19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції. що діяли на момент спірних правовідносин), передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.
Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Відповідно до п. 1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4 (далі - Порядок), для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1).
Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.(п. 2.1 Порядку).
Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк (п. 2.2.3 Порядку).
Пункт 2.3 Порядку передбачає, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією.
Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником ( п. 2.3.1. Порядку).
Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період. (Пункти 2.3 та 2.5 Порядку).
Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, постановою Дружківського міського суду Донецької області від 20 лютого 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дружківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, було задоволено; визнано рішення комісії по відключенню окремих приміщень житлових будинків територіальної громади м.Дружківка від мереж центрального опалення та постачання гарячої води незаконними; зобов`язано виконавчий комітет Дружківської міської ради розглянути питання про надання дозволу на відключення від мережі централізованого опалення (а.с.27).
Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 19 червня 2013 року № 361 «Про надання дозволу громадянам на встановлення індивідуального опалення в квартирах» було вирішено дозволити встановлення індивідуального опалювального приладу громадянці: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , розробити проектну документацію на встановлення в квартирах вищевказаних громадян індивідуального опалюваного приладу та узгодити її згідно із діючим законодавством (а.с.28).

Відповідачем було проведено узгодження з Дружківським управлінням по газопостачанню і газифікації про розроблення проектної документації на встановлення в квартирі АДРЕСА_1 .

30 серпня 2013 року було складено акт обстеження демонтажу опалювальних приладів і ізоляції стояків внутрішньої системи опалення, з якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 , було проведено відключення від мережі централізованого опалення, що в подальшому було затверджено на комісії виконкому 10.10.2013 року (а.с.92-93).

Таким чином суд вважає, що відповідач не є споживачем теплопостачання за вказаною адресою з 30 серпня 2013 року.

Між тим, позивачем не заявлено вимоги про відновлення системи теплопостачання в квартирі відповідача, тобто фактично погодився з відключенням її квартири від мереж теплопостачання.

З урахуванням наведеного, суд приходить про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості з оплати послуг за теплопостачання за період з 01.10.2013 року по 31.01.2021 року у розмірі 45016,23 грн, інфляційних витрат у сумі 588 грн 78 коп, трьох відсотків річних у розмірі 125,70 грн, оскільки квартира відповідача в установленому порядку відключена від мереж теплопостачання, а також відповідач не користується послугами позивача, а тому в задоволенні заявленої позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підстав для стягнення зі сторін судового збору у розмірі 2102,00 грн. на користь держави, у суду не має.

Щодо вирішення судом питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які були зазначені у позові ОСОБА_1 , суд встановив наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з статтею 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В матеріалах справи міститься зустрічна позовна заява від 05 лютого 2021 року, яке надійшло до Дружківського міського суду, в якому відповідач ОСОБА_1 просить вирішити питання стягнення з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 300,00 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 05 лютого 2021 року б/н ОСОБА_1 оплатила адвокату Кулику С.В. 300, 00 грн (за зустрічну позовну заяву) (а.с.30).

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та/або їх необґрунтованості в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України від сторони ОСОБА_1 до суду не надійшло.

З огляду на викладене, оскільки у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа`залишено про стягнення моральної шкоди відмовлено, то витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3,14,80,81,89,137,141,260-261,264,270 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Резолютивну частину рішення Дружківського міського суду Донецької області від 27 серпня 2021 року № 229/5836/20, № 2/229/237/2021 доповнити наступною редакцію:

"У задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01 жовтня 2013 року по 31 січня 2021 року у розмірі 45016,23 грн. відмовити.

ОСОБА_1 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 300 грн. - відмовити".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2022 року.

Суддя: В. О. Лебеженко