Справа № 462/113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

секретаря судового засідання Любінець В. Ю.,

представника позивача Паславського Р. А.,

представника відповідача Судомляк І. К.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути заборгованість з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.10.2014 року у розмірі 35 669 грн. 68 коп. та судові витрати у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконав, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 30.11.2020 року становить 35 669 грн. 68 коп., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 28 642 грн. 06 коп., заборгованість за простроченими відсотками 7 027 грн. 62 коп., яку у добровільному порядку не погашає.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.01.2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без руху (а.с. 65, Т.1).

26.01.2021 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви у якій позивач виконав умови ухвали суду (а.с. 68).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 138, Т.1).

29.03.2021 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, у якій просив зобов`язати позивача відновити залишок коштів на його банківському рахунку до стану у якому він перебував до несанкціонованих трансакцій та стягнути безпідставно автоматично стягнуті грошові кошти з карткового рахунку у погашення заборгованості (а.с. 142-144, Т.1).

Окрім цього, 29.03.2021 року відповідач у справі надав відзив на позовну заяву у якому надав свої аргументи, заперечив проти задоволення позову, просить відмовити у повному обсязі. Зазначив, що 16.01.2020 року було внесено до ЄДРДР за № 0000118 інформацію про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: з карткового рахунку відповідача невстановленими особами викрадено грошові кошти та перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 27 968 грн. 07 коп. шляхом переадресування викликів для зв`язку із Банком від імені відповідача з належного йому фінансового номеру телефону (а.с. 148-150, Т.1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2021 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження справи - у розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 184, Т.1).

13.05.2021 року від представника позивача у справі надійшла відповідь на відзив, у якому остання просить суд з огляду на викладену у відповіді на відзив позицію позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 194-196, Т.1).

17.05.2021 року відповідач у справі подав письмові заперечення, у яких просить суд в задоволенні позовних вимог відмовти (а.с. 203-206, Т.1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Судомляк І. К. про відкликання зустрічної позовної заяви та повернення суми сплаченого судового збору - задоволено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про відновлення залишку коштів - повернуто ОСОБА_1 (а.с. 212, Т.1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Судомляк І. К. про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено. Позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду (а.с. 213-21, Т.1).

Постановою Львівського апеляційного суду від 12.10.2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2021 року - скасовано. Справу направлено до Залізничного районного суду м. Львова для продовження розгляду (а.с. 264-265, Т.1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 13, Т.2).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, зазначив, що у відповідача наявне перед АТ КБ «ПриватБанк» невиконане зобов`язання щодо погашення за договором кредиту, який належним чином був складений, відповідає вимогам законодавства України і відповідно, повинен виконуватися відповідачем. Щодо твердження відповідача з приводу зняття з карткового рахунку грошових коштів невстановленою особою, представник позивача зазначив, що посилання відповідача на те, що коштами заволоділи співробітники банку або шахраї є необґрунтованими, оскільки кожна операція забезпечена авторизацією та 0TP-паролем для входу в комплекси та підтвердження платежів надсилалися на його номер мобільного телефону та доступні були тільки відповідачу. Додатково вказав, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, жодних доказів того, що операції здійснювала інша особа до суду не надано.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача - адвокат Судомляк І. К., у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та зазначила, що відповідач не брав кредитні кошти у позивача у період з 15.01.2020 року, а до 15.01.2020 року повертав кошти вчасно та до 15.01.2020 року згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем заборгованість за простроченим тілом кредиту відсутня, більше того поточне тіло кредиту становить 00 грн. 00 коп. Зазначила, що відповідач є жертвою невстановлених на даний час осіб та їх дій. 16.01.2020 року відповідач звернувся до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області із заявою про крадіжку грошових коштів на суму 28 000 грн. з банківського рахунку № НОМЕР_1 . За даним фактом слідчим Залізничного ВП ГУНП у Львівській області 16.01.2022 року було внесено інформацію до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статутом АТ КБ «ПриватБанк», затвердженого постановою КМУ № 594 від 05.06.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач АТ КБ «Приват Банк» змінив тип товариства з ПАТ КБ «Приват Банк» на приватне АТ КБ «Приват Банк» без зміни організаційно-правової форми (а.с. 54-55, Т.1).

Судом встановлено, що 17.10.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник оформив на ім`я відповідача картку для виплат. До кредитного договору Банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) (а.с. 12, Т.1).

Відповідно до укладеного договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

Розрахунком заборгованості наданим позивачем за договором б/н від 17.10.2014 року, стверджується, що починаючи з 17.10.2014 року до 01.01.2020 року відповідач користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість за кредитом та відсотки за його користування, інші платежі. Також, із поданого розрахунку вбачається, що починаючи з 15.01.2020 року зафіксовано зняття з рахунку кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування (а.с. 5-9, Т.1).

Талоном-повідомленням з Єдиного обліку № 1166 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію стверджується, що з письмовою заявою звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який просить прийняти міри до невідомої особи, яка 15.01.2020 року шахрайським шляхом війшовши у довіру заволоділа його грошовими коштами у сумі 28 000 грн. із його картки «ПриватБанк» (а.с. 173, Т.1).

Згідно копії витягу з ЄРДР Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області стверджується, що 16.01.2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області із заявою щодо заволодіння грошовими коштами з банківського рахунку № НОМЕР_2 , яка 16.01.2020 року внесена до ЄРДР за № 0000118 та розпочато досудове розслідування (а.с. 174, Т.1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.08.2020 року скаргу адвоката Судомляк І. К. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області. Постановлено скасувати постанову старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Жовківської С. І. від 26.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000118 від 16.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Матеріали кримінального провадження № 0000118 направлено в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування (а.с. 176, Т.1).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 5 р. 6 Положення про порядок емісії електронних засобів і здійснення операцій з їх використанням, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05.11.2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з наданої відповідачем довідки про надання кредитних карток за підписом представника позивача 13.01.2020 року відповідачу було надано картку номер НОМЕР_2 з терміном дії до 10/23 (а.с. 87, Т.1).

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів.

На час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками регламентуються Положенням «Про порядок емісії електронних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 (далі - Положення).

Так, відповідно до п. 6.7, 6.8, 6.9 Положення, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до п. 9 розділу 6 постанови Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно п. 9 п. 4 Положенням «Про порядок емісії електронних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, поняття негайно це найкоротший строк протягом дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення.

Як вбачається із наданої відповідачем інформації з архіву заявок на блокування карток Приват24 по номеру картки № НОМЕР_3 о 18 год. 52 хв. позивачем було заблоковано картковий рахунок, а доступ до рахунку та зняття коштів припинено. Блокування карти відбулося 15.01.2020 року о 18 год. 52 хв. (а.с. 178-179, Т.1).

Згідно копій виписки з карток відповідача ОСОБА_1 за період з 15.01.2020 року по 15.01.2020 року з 18 год. 15 хв. по 18 год. 45 хв. відбувались перекази (трансакції) з картки відповідача через додаток Приват24 на карту одержувача ОСОБА_2 (а.с. 163, Т.1).

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 виконав свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку 15.01.2020 року, зокрема повідомивши позивача про необхідність блокування карткового рахунку негайно, звернувся до правоохоронних органів з приводу заволодіння грошовими коштами з банківського рахунку № НОМЕР_2 . Досудове розслідування кримінального провадження № 0000118 триває.

У свою чергу, позивачем не надано належних доказів про те, що відповідач ОСОБА_1 будь-якими своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року № 6-71 цс 15 та у подальшому у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц, від 12.02.2018 року у справі № 592/2386/16-ц та від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц, який відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права, а саме, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 615, 629, 634, 1054 ЦК України, п. 6.7, п. 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05.11.2014 року № 705, ст. 12, 13, 77-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У позовних вимогах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, р/р НОМЕР_4 , МФО 305299);

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко