Справа № 202/4281/20
Провадження № 2/202/85/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 січня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовними вимогами про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування зазначила, що 18 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,0340 га., кадастровий номер :01:395:0013; земельної ділянки, загальною площею 0,0473 га., кадастровий номер ':01:395:0014 розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а також домоволодіння АДРЕСА_1 . Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5. та зареєстровано в реєстрі за №4300. В рамках виконання попереднього договору купівлі-продажу нею було передано відповідачам забезпечувальну суму у розмірі 53 375 грн. Відповідачі від укладення основного договору ухиляються, тому останні зобов`язанні сплатити позивачу неустойку у розмірі 100 (сто) відсотків від забезпечувальної суми, що становить у розмірі 53 375 грн., а тому сума боргу за попереднім договором купівлі-продажу від 18.04.2019 року становить 106 750 грн., яка складається з забезпечувальної суми у розмірі 53 375 грн. та неустойки у розмірі 53 375 грн.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив в яких зазначили, що позивач не довела та документально не підтвердила ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог, вони зацікавлені в укладенні договорів купівлі-продажу на зазначених в попередньому договорі умовах. Наголошували, що саме ОСОБА_1 відмовилась від укладання договорів купівлі - продажу. 11.06.2019 року, у приватного нотаріуса не працював Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а на наступний день позивач до нотаріальної контори не з`явилась. 12.06.2019 року ОСОБА_4 від імені позивача повідомив ОСОБА_2 , що його не влаштовує ціна нерухомого майна та договори купівлі - продажу між позивачем та ними не буде.

ОСОБА_1 було надано відповідь на відзив в якій зазначено, що сторонами договору визначено, що договір купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку повинні були бути укладені строком до 07.06.2019 року, проте відповідачі вчасно свої зобов`язання не виконали та звернулись до неї з проханням перенести укладання договору на 12.06.2019 року. 12.06.2019 року угода не відбулась з вини відповідачів.

ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представник ОСОБА_1 надав суду нотаріально посвідчені письмові пояснення в яких заначено, що позивач просить суд розглядати справу без її участі.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення позовних вимог та просили суд відмовити.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округ ОСОБА_5 , яка повідомила суду, що 11.07.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з`явилися до нотаріальної контори для укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок та будинку, однак посвідчити угоду не було можливо через те, що не працював державний реєстр речових прав на нерухоме майно. 12.07.2019 року сторони відмовилися укладати договори купівлі-продажу земельних ділянок та будинок, при цьому повідомила, що їй не відомо яка сторона відмовилась укладати угоду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2020 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії стосовно нерухомого майна по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу відмовлено.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступних висновків.

18 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,0340 га., кадастровий номер :01:395:0013; земельної ділянки загальною площею 0,0473 га., кадастровий номер ':01:395:0014 розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а також домоволодіння АДРЕСА_1 , які належать відповідачам на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., 12.03.2019 року. Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5. та зареєстровано в реєстрі за №4300.

В рамках виконання попереднього договору купівлі-продажу позивачем було передано відповідачам забезпечувальну суму у розмірі 53 375 грн. та згідно пункту 2 попереднього договору сторони визначили, що забезпечувальна сума не є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, тобто не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п. 7 попереднього договору у разі, якщо сторона 1/продавці буде відмовлятись (ухилятися) від укладання основного договору, вона зобов`язана протягом 5 (п`яти) днів, рахуючи з дня закінчення строку, вказаного в п. 1 цього договору, повернути стороні 2/покупцю отриману забезпечувальну суму, а також сплатити неустойку у розмірі 100 (сто) відсотків від забезпечувальної суми, переданої за цим договором.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Встановивши, що між сторонами був укладений та нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу та досягнуто домовленості про купівлю-продаж земельних ділянок та будинку, які належать відповідачам, в рахунок попередньої оплати вартості вказаного майна ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 53 375 грн., однак договір купівлі-продажу не був укладений, суд дійшов висновку про те, що передана позивачем відповідачам грошова сума є авансом та підлягає поверненню позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13.

За приписами статей 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Наведені обставини, пояснення учасників в судовому засіданні, дають підстави для висновку про конфлікті відносини між позивачем та відповідачами, однак не свідчить про невчинення дій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для виконання умов попереднього договору.

Отже позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту необґрунтованого ухилення відповідачів від укладення основного договору, а тому відсутні правові підстави для застосування до відповідачів відповідальності у виді пені, передбаченої попереднім договором, а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-78, 81, 95, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за попереднім договором купівлі-продажу- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 НОМЕР_3 ) аванс у сумі 53 375 (п`ятдесят тир тисячі триста сімдесят п`ять) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда