Справа № 490/8617/20
Провадження № 22-ц/812/53/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання -Андрієнко Л.Д.,

за участі представника відповідача - Авраменко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Саламатіним О.В., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування пункту в рішенні виконавчого комітету,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування пункту в рішенні виконавчого комітету.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 року №748 вирішено вважати ОСОБА_1 таким, що перебуває на квартирному обліку як внутрішньо переміщена особа з числа учасників бойових дій відповідно до пп. 8 п.13 Правил обліку громадян.

Натомість, рішенням від 28 жовтня 2020 року №1075 ОСОБА_1 передчасно знято з квартирного обліку, оскільки право на отримання грошової компенсації за належне житлове приміщення ще не використано.

Станом на 28 жовтня 2020 року він не мав у власності житлового приміщення, придбаного за рахунок грошової компенсації, тобто не використав право на її отримання, а також не запрошувався на засідання виконавчого комітету, зняття з квартирного обліку є незаконним і цим порушується його право на житло.

Окрім того, зняття його з квартирного обліку перешкоджає реалізації його права на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки відповідно до пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбали нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком громадян, які придбають житло і перебувають у черзі на одержання житла.

Такими діями відповідача порушується його право на забезпечення житлом, передбачене ст. 47 Конституції України та ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи вищевикладене, позивач просив скасувати пункт 6 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 жовтня 2020 року №1075 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 складом сім`ї з 2 осіб.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення - пункту 6 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.10.2020 року №1075 про зняття позивача з квартирного обліку на підставі пункту 1-1 частини 2 статті 40 Житлового кодексу УРСР, йому вже була виплачена грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, а тому, відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд відповідачем питання про зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, без запрошення на засідання позивача, в період дії карантинних обмежень, сам по собі не може бути підставою для скасування законного рішення, за відсутності інших порушень з боку відповідача.

Також, на думку суду першої інстанції, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення - пункту 6 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.10.2020 року №1075, посилання позивача на перешкоджання в реалізації права на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, зазначав, що після отримання грошової компенсації можливі два варіанти подій: 1) або особа купує житло і вважається такою, що використала право на отримання грошової компенсації і після реєстрації права на нерухоме майно дійсно підлягає зняттю з квартирного обліку;2) або не використовує грошову компенсацію і вона банком повертається до бюджету, а особа продовжує перебувати на квартирному обліку , оскільки житло ще не купила чи не отримала. До реєстрації права власності на нерухоме майно право на отримання грошової компенсації не вважається використаним і цілком логічним, що ця особа продовжує перебувати на цьому обліку, і це надає можливість отримати довідку про перебування на цьому обліку та на цій підставі не сплачувати при використані грошової компенсації , збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення буз змін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що в силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі відповідає.

Право на житло належить до сфери прав будь-якої людини. Забезпечення житлом є життєвою необхідністю і одним з основних прав громадян незалежно від рівня економічного розвитку держави. Статтею 25 Загальної декларації прав людини визначено, що ножна людина має право на такий життєвий рівень, який включає харчування, одяг та житло.

Згідно зі статтею Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частинами першою та другою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, реалізація права на житло осіб, які потребують поліпшення житлових умов, в тому числі військовослужбовців (колишніх військовослужбовців), чинним законодавством передбачено в двох формах, або забезпечення їх жилими приміщеннями, або одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно до ст. 34 ЖК України, пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Потребуючими поліпшення житлових умов, зокрема, визнаються громадяни: 8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до положень статті 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

За приписами п.1-1 ч.2 ст.40 ЖК України, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку.

Згідно зі статтею 48-1 ЖК України порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України (Норми і положення статті 48-1 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно із законом України від 28 грудня 2014 року №80-VІІІ).

Порядок надання жилих приміщень (позачерговий, першочерговий та загальних підставах) регулюється ЖК УРСР, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила), окремими законами України та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, розподіл та надання житлових приміщень регулюються Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових і надання їм жилих приміщень в УРСР, які затверджені Постановою Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради Професійних Спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, а виплата грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України регулюється відповідним Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 280 ( далі- Порядок №280).

Відповідно до п. 3 Порядку №280 грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-20 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція).

Грошова компенсація за рахунок коштів субвенції внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, надається один раз.

Право на отримання грошової компенсації вважається використаним з дати державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за внутрішньо переміщеною особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, і членами її сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію.

Пунктом 26 Порядку виплати грошової компенсації, визначено, що протягом року з дня зарахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок в уповноваженому банку внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, самостійно використовує призначену їй грошову компенсацію на придбання жилого приміщення як в прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному або на вторинному ринку нерухомості, так і шляхом інвестування в об`єкти житлового будівництва відповідно до Законів України Про інвестиційну діяльність та Про кооперацію в будь-якому населеному пункті на території України, крім населених пунктів, розташованих на тимчасово окупованій території та на лінії розмежування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до підпункту 6.5 пункту 6 рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 року за №748 "Про розгляд звернень громадян і затвердження спільних рішень адміністрації і профспілкового комітету підприємств і організацій щодо взяття на квартирний облік, внесення змін та доповнень до облікових справ, зняття з квартирного обліку", до складу сім`ї ОСОБА_1 на отримання житлової площі включено дружину - ОСОБА_2 , згідно із заявою від 26.06.2018 та копією свідоцтва про шлюб, склад сім`ї вважати із 2 осіб (він, дружина) за погодженням громадської комісії з житлових питань при виконкомі Миколаївської міської ради (протокол від 04.07.2018 № 13). Вважати ОСОБА_1 на квартирному обліку як внутрішньо переміщену особу з числа учасників бойових дій, на підставі абз.4 п.8, пп.8 п.13 Правил обліку громадян, та внести відповідні зміни до списку громадян, що знаходяться на квартирному обліку у загальній черзі та списку на першочергове отримання житла, заява від 31.07.2018, довідка від 15.06.2018 № 2197/09.0202-08 про перебування на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, учасника бойових дій згідно із Законом України "Про статус ветеранів війки, гарантії їх соціального захисту"( а.с.4).

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 від 14.03.2016 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій ( а.с.3).

Таким чином, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 280 позивач набув право на отримання грошової компенсації.

Відповідно до листа від 08 вересня 2020 року №29066/09.01-3/20-2, Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 20 серпня 2020 року була виплачена грошова компенсація у розмірі 1 213 513,20 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року №280 ( а.с.29).

Пунктом 41 Порядку №280 ( в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), передбачено, що після виплати внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, грошової компенсації (перерахунку коштів на спеціальний рахунок внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України) орган соціального захисту населення вносить інформацію про таке перерахування в базу даних, а також інформує відповідні органи (в тому числі на території інших населених пунктів) про необхідність зняття з квартирного обліку внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та членів її сім`ї, яких включено в розрахунок грошової компенсації.

Отже, зважаючи на викладене, зняття з квартирного обліку діючим законодавством, зокрема приписами п.1-1 ч.2 ст.40 ЖК Україна та п.41 Порядку №280, пов`язано з виплатою особі за її бажанням грошової компенсації та одержанням такої компенсації особою.

Згідно з витягу з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Миколаївської міської ради від 16 вересня 2020 року №21 вбачається, що комісія погодилася із зняттям ОСОБА_1 , складом сім`ї з 2 осіб (він, дочка), на підставі пп. 1-1 ч.2 ст. 40 ЖК УРСР. Облікову справу переоформити на дружину - ОСОБА_2 , одночасно виключити її зі списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житла, на підставі п.27 Правил обліку громадян. Вважати ОСОБА_2 на квартирному обліку з 10 серпня 2018 року, на підставі пп. 6 п. 13 Правила обліку громадян, складом сім`ї з 1 особи ( а.с.30).

Пунктом 6 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №1075 від 28 жовтня 2020 року "Про розгляд звернень громадян щодо взяття на квартирний облік, внесення змін та доповнень до облікових справ, зняття з квартирного обліку", знято ОСОБА_1 , складом сім`ї з 2 осіб (він, дочка), на підставі пп. 1-1 ч.2 ст. 40 ЖК УРСР.

Облікову справу переоформити на дружину - ОСОБА_2 , одночасно виключити її зі списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житла, на підставі п.27 Правил обліку громадян. Вважати ОСОБА_2 на квартирному обліку з 10.08.2018, на підставі пп. 6 п. 13 Правила обліку громадян, складом сім`ї з 1 особи( а.с.5)

Як встановлено судом, позивачу за його бажанням, одноразова грошова компенсація у розмірі 1 213 513,20 грн. була виплачена 20 серпня 2020 року.

Таким чином, на момент прийняття виконавчим комітетом Миколаївської міської ради оскаржуваного пункту 6 №1075 від 28 жовтня 2020 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку на підставі пункту 1-1 частини 2 статті 40 ЖК УРСР, йому вже була виплачена грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення та отримана ним, а тому, відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.1 ст.40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення умов до одержання житлового приміщення.

Аргументи апеляційної скарги про продовження перебування на квартирному обліку до державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є помилковими, оскільки підстави, які слугували для зняття з обліку позивача є винятком із загального правила, які передбаченого частиною 2 цієї стаття, тобто зняття з обліку відбувається до одержання житла.

Також, не є підставою для скасування оскаржуваного пункту 6 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 жовтня 2020 року №1075, посилання в апеляційній скарзі на перешкоджання в реалізації права на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Так, пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 р. № 1740 ( далі Порядок №1740), встановлено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 15-2 Порядку№1740 встановлено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

З аналізу зазначених вище законодавчих норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, або громадяни, які придбавають житло вперше.

У відповідності до приписів частини 1, 5 та статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем же не надано суду доказів на підтвердження порушення його права на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна та відсутності у нього інших підстав, встановлених пунктами 15-1 та 15-2 Порядку №1740 для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, а відповідно до приписів до ч.6 ст.81 ЦПК України рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12,81,89 ЦПК України, дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відмову у задоволені позову.

Наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують вірного висновку суду першої інстанції.

Більш того відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 за ним зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2020 року. За такого відсутні підстави для перебування позивача на квартирному обліку.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 січня 2022 року.