Справа № 215/2497/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В., за участю секретаря Бисової В.А.,

згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, вказавши її підставою те, що вона 29.12.2019 р., у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 , придбала черевики за 2024 грн.. Але через 15 днів після придбання взуття, були виявлені недоліки, а саме взуття пропускало вологу.17.01.2020 р. вона звернулася до магазину з усними претензіями, і адміністратор магазину забрав взуття для проведення експертизи. 31.01.2020 р., на її адресу, від виробника взуття ФОП ОСОБА_3 , надійшов лист, у якому вказано, що фахівцями на виробництві був проведений огляд даної пари взуття, але браку виробництва та дефектів виявлено не було. У період з 02.02.2020 р. по 03.02.2020 р., вона одягала вказане взуття у дощову погоду, та їх недоліки підтвердилися, взуття пропускало недоліки, що унеможливлювало їх подальше використання. 04.02.2020 р. вона знову звернулася з претензією до ФОП ОСОБА_2 про неякісне взуття та з вимогою про повернення сплаченої за товар суми, а взуття відправила на адресу виробника. Але її претензія від 04.02.2020 р. була залишена без задоволення та відповіді. 16.05.2020 р. відповідач відшкодував повну вартість проданого неякісного товару, чим фактично підтвердив факт продажу неякісного взуття. Вважає, що їй у зв`язку з продажем неякісного товару, їй як споживачу спричинена моральна шкода, так як вона понесла душевні страждання та переживання, через необхідність здійснення додаткових витрат на придбання нового зимового взуття, зменшення запланованих витрат на придбання медикаментів та комунальні витрати, погіршення стану її здоров`я (високий тиск, температура, головний біль). Просить стягнути з відповідача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 21.10.2020, після усунення недоліків, визначених ухвалою суду від 28.09.2020, відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

25.01.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначено, що 29.12.2019 позивачем придбано у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ТРЦ «Сонячна галерея» м.Кривий Ріг, шкіряне взуття, товарний чек 0000-001944. 17.01.2020 позивачем була оформлена заява на ремонт придбаного взуття. Після огляду спеціалістами виробника зазначеного взуття, недоліків виявлено не було. 11.02.2020 він надав відповідь на претензію позивача від 04.02.2020, в якій, зокрема, позивачу було запропоновано надати письмовий дозвіл на проведення експертизи для встановлення наявності недоліків взуття. Проте, позивачем був проігнорований, направлений їй двічі лист від 11.02.2020 та 03.03.2020, які були повернуті за закінченням терміну зберігання. Додатково про надсилання листів позивача було проінформовано у месенджері Вайбер. 31.03.2020 він направив позивачу ще одного листа, в якому зазначив, що у зв`язку з відсутністю її дозволу на проведення експертизи, він позбавлений права законним шляхом встановити чи дійсно взуття має недолік виробничого характеру, і відповідно позбавлений обов`язку його за власний кошт усувати. З цим листом він також повертав їй взуття, проте це відправлення також було проігноровано позивачем та повернуто. Водночас, у зв`язку з неадекватною поведінкою чоловіка позивача, який неодноразово звертався до магазину, де влаштовував скандали, залякуючи продавців, ним було прийнято рішення повернути кошти позивачу для збереження нормальної робочої атмосфери магазину. Проте, це була виключно його ініціатива, яка не пов`язана з визнання недоліку товару. Вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, та не підтверджується жодним доказом, просить відмовити в задоволенні позову (а.с.36-37).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 29.12.2019 позивач ОСОБА_1 придбала в магазині «WLADNA» ФОП ОСОБА_2 , в ТРЦ «Сонячна галерея» м.Кривий Ріг, сплативши за них 2024 грн., товарний чек 0000-001944, що визнається сторонами.

Відповідно до приписів ст.655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до п.14 ч.1 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Із зазначеного, судом встановлено, що між ОСОБА_1 (позивачем у справі) та ФОП ОСОБА_2 (відповідачем у справі) 29.12.2019 було укладено договір купівлі-продажу, а отже споживачем у відносинах за даним договором є позивач у справі та на відносини за укладеним між сторонами договором розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені, у тому числі, статтею 678 ЦК України та статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, ч.1 ст.678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Положеннями абзацу 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пункт 15 частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає недолік, як будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до приписів абзаців 1 та 2 частини 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги споживача, встановлені частиною 1 цієї статті, пред`являються на вибір споживача, при цьому, споживач має право пред`явити лише одну з вимог передбачених частиною 1 цієї статті, а в разі її невиконання, заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї статті.

За зверненням щодо недоліку взуття та його усунення шляхом проведення ремонту за гарантією, споживач (позивач по справі) звернулась 17.01.2020 (а.с.38).

Отже, споживачем (позивачем по справі) було використано одне з прав визначених абзацом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та передано взуття для безоплатного усунення недоліків під час дії гарантійного строку.

Сторонами визнано, що 31.01.2020 взуття було повернуто позивачу у зв`язку з тим, що при огляді спеціалістами виробника, придбаного позивачем взуття, недоліків виявлено не було.

04.02.2020 споживачем ОСОБА_1 пред`явлено претензію ФОП ОСОБА_2 , в якій вона просила повернути їй кошти за придбане взуття у зв`язку з виявленими нею недоліками. (а.с.11,39).

11.02.2020 ФОП ОСОБА_2 направив на адресу ОСОБА_1 лист, в якому зазначив, що придбане взуття має ознаки експлуатації і втратило товарний вигляд. Для визначення причин втрати якості продукції потрібна письмова згода споживача на організацію продавцем проведення експертизи продукції. Просив направити йому її письмовий дозвіл. (а.с.40).

Зазначений лист направлявся споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , двічі - 11.02.2020 та 03.03.2020, проте двічі був повернутий за закінченням терміну зберігання (а.с.41,42).

Крім того, позивачу ОСОБА_1 на її номер телефону було відправлено повідомлення про необхідність надання її письмового дозволу на проведення експертизи (а.с.43).

31.03.2020 ФОП ОСОБА_2 направив на адресу ОСОБА_1 лист разом із взуттям, у зв`язку з неотриманням дозволу на проведення експертизи (а.с.44).

Сторонами визнано, що ФОП ОСОБА_2 повернуто позивачу ОСОБА_1 кошти за придбаний нею товар. При цьому, відповідач не визнав недоліку товару, а повернув кошти з власної ініціативи задля збереження нормальної робочої атмосфери в магазині.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною першою статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

За приписами, що викладені у частині першій статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 8 вказаного Закону у разі виявлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, споживач має право вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміну товару на такий же товар або на аналогічний.

Продавець, виробник зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Відповідно до пунктів 12, 15 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

У частині чотирнадцятій статті 8 цього Закону визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 17 Закону у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Тобто, відповідно до цієї статті обов`язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Проте вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Саме на споживача покладається обов`язок довести, що протягом гарантійного строку виявлено недолік товару, а тягар встановлення причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

У даному випадку не підтверджено належними доказами існування істотного недоліку придбаного позивачем товару. Судом враховано, що у ФОП ОСОБА_2 як продавця, відсутнє право на передачу на експертизу спірного товару для перевірки обставин щодо існування істотного недоліку без письмової згоди ОСОБА_1 , як покупця.

Разом з цим, матеріали справи не містять даних про наявність у товарі недоліків або істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця), тобто відсутні підстави, визначені абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за яких, позивач має право, у тому числі, вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Як визначено приписами ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої нібито внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) в сумі 1000 грн., є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів», а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору», а тому суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенніпозову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст рішення складений 01.02.2022.

Суддя: