Справа № 405/7332/21
Номер провадження 2/404/39/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (місцезнаходження: 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок № 17-21) про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійним кредитного договору № 103216929 від 26.05.2021 року укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан».

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2021 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України позовні матеріали направлені до Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 405/7332/21, номер провадження 2/404/39/22 між суддями для її розгляду визначено суддю Кулінка Л.Д.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позивачем порушено правила підсудності визначені Главою 3 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 27 Цивільного процесуального кодексу України, яка визначає підсудність за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позивачем в позовній заяві вказана адреса місцезнаходження відповідача: місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок № 17-21, яка знаходиться поза межами підсудності Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Водночас, частиною п`ятою статті 28 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому варто зазначити, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цьогоЗаконута пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено самеЗаконом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

У пункті 3 частини першої Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Разом з цим, твердження позивача, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на вказані правовідносини є хибним, оскільки в даному випадку позивач не є споживачем товарів чи послуг, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі отримання фінансової послуги шляхом обрання форми укладення договору укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, в яких позивач не виступає споживачем.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо визнання недійсним укладеного кредитного договору цей закон не може застосовуватись.

Таким чином, позивачем не додержано правила подання позову, встановлені частиною першою статті 27 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною дев`ятою статті 187 Цивільного процесуального кодексу України визначено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, вважаю за необхідне, передати справу на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись частиною першою статті 27, частиною п`ятою статті 28, пунктом 1 частини першої статті 31, частиною дев`ятою статті 187, статтею 260, пунктом 9 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (місцезнаходження: 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок № 17-21), про визнання кредитного договору недійсним, передати за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва (місцезнаходженя: 03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок № 31а).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2022 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка