Дата документу 26.01.2022 Справа № 2-3368/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-3368/10 Головуючий у 1-й інстанції:Петренко Л.В.
Провадження №22-ц/807/125/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МетаБанк» на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року за заявою Акціонерного товариства «МетаБанк», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Токмацький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі № 2-3368/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2020 року АТ «МетаБанк» ( правонаступник ПАТ «МетаБанк») звернулось до Токмацького районного суду Запорізької області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що 27 жовтня 2010 року Токмацький районний суд Запорізької області ухвалив рішення, яким стягнув на користь Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 18 991,96 грн., та судові витрати у розмірі 309,92 грн.

Зазначене рішення Токмацький районний суд ухвалив за відсутності представника позивача, а його копія на адресу Акціонерного товариства «МетаБанк» не надходила, та результат розгляду справи не був відомий.

За заявою стягувача, 18 лютого 2020 року судом видано та направлено на адресу стягувача (отримано поштою 02 березня 2020 року) виконавчі листи щодо боржників, строк пред`явлення виконавчих листів зазначено до 09 листопада 2013 року.

Отже, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» строк для пред`явлення виконавчих документів на цей час вже минув, проте оскільки зазначена судова справа була розглянута за відсутності представника позивача, та станом на 2020 рік результат її розгляду позивачеві не був відомий, копія ухваленого рішення отримана позивачем лише 02 березня 2020 року, вважають, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено з поважних причин.

З урахуванням викладеного, просило: визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №32-29-07/0114-МК від 11 вересня 2007 року; поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виданий Токмацьким районним судом Запорізької області від 18 лютого 2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №32-29-07/0114-МК від 11 вересня 2007року, в частині стягнення з ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» заборгованості в сумі 18 991,96 грн та судові витрати в розмірі 309,92 грн, встановивши новий строк для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства «МетаБанк», про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, по цивільній справі № 2-3368/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Мета Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ «МетаБанк» пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, однак, суд першої інстанції не врахував усі обставини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2010 року заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18 991,96 грн., судовий збір в сумі 189,92 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 19 301,88 грн (т. 1, а.с. 66).

14 лютого 2020 року до суду звернувся представник АТ «МетаБанк» з заявою, в якій просив надіслати на адресу АТ «МетаБанк», що є правонаступником ПАТ «МетаБанк» копію рішення суду та виконавчі листи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 67-69).

24 лютого 2020 року на адресу АТ «МетаБанк» було направлено копію рішення та два виконавчих листи по справі № 2-3368/10 (т. 1, а.с. 70).

Виконавчі листи видані Шевченківьким районним судом Запорізької області від 18 лютого 2020 року в них зазначено, шо рішення набрало законої сили 09 листопада 2010 року, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання 09 листопада 2013 року (т. 2 а.с. 3-4).

Вказані документи АТ «МетаБанк» отримав 03 березня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи № 2-3368/10 (т. 1, а.с. 71).

У березні 2020 року АТ «МетаБанк», яке є правонаступником ПАТ «МетаБанк», звернулось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по вищезазначеній справі ( т. 2, а.с. 1-6).

Як вже зазначалось, в обґрунтування поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, АТ «МетаБанк» посилалось на те, що рішення було ухвалено за відсутності їх представника, на адресу позивача не надходило, а отже результат розгляду справи заявнику відомо не було.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року заяву АТ «Мета Банк» про поновлення пропущено строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, задоволено ( т. 2, а.с. 20-21).

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду від 09 лютого 2021 року ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 29 квітня 2020 року по даній справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції ( т. 2, а.с. 71-76).

05 жовтня 2020 року до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій просила скасувати заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року у справі № 2-3368/2010 за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ( т. 1, а.с. 95-100).

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 25 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року по цивільній справі № 2-3368/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення ( т. 1, а.с. 167-175).

Представник відповідачів адвокат Кірічок В.В. оскаржив заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року в апеляційному порядку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 травня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року закрито ( т. 1, а.с. 219-220).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі "Горнсбі проти Греції" (заява №18357/91, від 19.03.1997 року) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів, проводяться на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ЦПК України (чинними на час ухвалення заочного рішення) заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом (ч. 1 ст. 233 ЦПК України) .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Частиною другою статті 368 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року, № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України)упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд першої інстанції видаючи виконавчий лист, зазначив дату набрання рішення законної сили 09 листопада 2010 року та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 09 листопада 2013 року. ( а.с.3-4).

Колегія суддів зазначає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 433 ЦПК України).

Підставою для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд, відповідно до ст. 433 ЦПК України, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах "Єлоєв проти України", "Новік проти України").

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України "Про виконавче провадження", що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу "Пономарьов проти України" (№3236/03) 03 квітня 2008 року установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі овноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Diya 97 v. Ukraine ("Дія 97" проти України", заява №19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року, п. 47) вказав, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх, не лише до сторін провадження, але й національних судів.

Також ЄСПЛ неодноразово зазначав (справа Ponomaryov v. Ukraine, "Пономарьов проти України", заява №3236/03, рішення від 3 квітня 2008 року, п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк ?...? поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, ?...?, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності ?...?. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку ?...? перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Причина пропуску строку, в тому числі для вирішення того чи іншого процедурного питання, може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду з заявою про поновлення строку, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин строки, встановлені законом або судом, а при вирішенні цього питання суд вправі діяти з певною свободою розсуду для дотримання принципу верховенства права (дискреційні повноваження суду).

Сторони виконавчого провадження зобов`язані реалізувати свої права та виконати свої обов`язки в межах установлених законом строків.

За загальним правилом виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Закінчення цього строку тягне за собою втрату стороною виконавчого провадження права на вчинення відповідної дії, для якої цей строк було встановлено, водночас, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними, то такий строк підлягає поновленню.

Враховуючи, що виконавчі листи видані 18 лютого 2020 року Банку у справі № 2-3368/2010 у яких вказано строк пред`явлення виконавчого листа до виконання три роки, тобто до 09 листопада 2013 року та дату набрання рішенням суду законної сили 09 листопада 2010 року не визнано судом такими, що не підлягають виконанню, вони є виконавчими документами та підлягають виконанню згідно чинного законодавства.

Обставини, на які посилається АТ «МетаБанк» як на підставу для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, зокрема, що судове рішення ухвалено за відсутністю представника Банку, на адресу Банку не надходило, а отже результат розгляду справи АТ « МетаБанк» відомо не було, тому у Банку виникли об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного отримання виконавчого документа та пред`явлення його до виконання, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «МетаБанк» подав позов до суду у вересні 2010 року, повідомлявся судом належним чиномпо про дату, час та місце судового засідання, проте направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника ПАТ «МетаБанк».

Отже, навіть не повідомивши про прийняте рішення у цій справі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що поновлення не може бути необмеженим, оскільки АТ « МетаБанк» в розумінні інтервалу часу ( звернувся до суду з позовом у вересні 2010 року) мав би вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Судові процедури повинні бути справедлиими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Заявиком не зазначено достатніх підстав та не надано належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що строк на пред`явлення виконавчого документу до виконання був пропущений з об`єктивних поважних причин. При цьому, неокординованість дій працівників і представників банку не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку.

Давши належну оцінку зібраним доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Мета Банк» пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання без поважних причин, а тому цей строк не підлягає поновленню.

Посилання АТ « МетаБанк» на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не відповідають фактичним обставинам справи. Жодних поважних причин не отримання виконавчих листів з листопада 2010 року заявник суду не надав. Не надано належних доказів, чому із заявою про поновлення строку для пред`явленя виконавчого листа до виконання АТ « МетаБанк» звернулось через значний проміжок часу, а саме більше десяти років, після ухвалення судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Токмацький районний суд Запорізької області ухвалив за відсутності представника позивача, а його копія на адресу стягувача не надходила, та результат справи не був відомий не знайшли свого підтверрдження, оскільки стягувач був належним чином повідомлеимй про дату, час та місце розгляду справи, проте надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника банку та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 61-62 ), тобто в розумні інтервалу часу мав можливість вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, є безпідставними.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МетаБанк» залишити без задоврлення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 28 січня 2022 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.