Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2494/21

27 січня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30.09.1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Парищенської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 30.09.1999 року.

Від шлюбу у них народилася одна дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час вже досягнув повноліття. Крім того, під час перебування в шлюбі вона ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_4 . Хоча батьком вказаної дитини зареєстрований відповідач по справі, однак біологічним її батьком є інший чоловік, з яким вона вже протягом тривалого часу проживає в фактичних шлюбних стосунках.

Зазначає, що на перших порах сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак в подальшому подружнє життя у них не склалося. Причиною розпаду їхньої сім"ї стало те, що у неї з відповідачем склалися різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, тощо, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти, а також склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного. Однак, вказує, що основною причиною розпаду їхньої сім"ї став той факт, що відповідач постійно зловживав спиртними напоями і, будучи в нетверезому стані, вчиняв щодо неї психологічне насильство, а саме постійно обзивав непристойними словами, принижуючи її честь і гідність як жінки, так і матері. Вже більше десяти років вони проживають окремо і з того часу не підтримують будь-яких подружніх стосунків. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею і відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

В судове засідання позивач не прибула, натомість її представник, адвокат Гураш М.В. подав до суду заяву, в якій вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Справу просить розглянути у його відсутності та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали суду від 27.01.2022 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 30.09.1999 року у виконавчому комітеті Парищенської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 30.09.1999 року (а.с.5).

Від шлюбу у них народилася одна дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час вже досягнув повноліття.

Крім того, під час перебування в шлюбі позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_4 . Хоча батьком вказаної дитини зареєстрований відповідач по справі, однак біологічним її батьком є інший чоловік, з яким позивач вже протягом тривалого часу проживає в фактичних шлюбних стосунках (а.с.6).

Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач ОСОБА_1 не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Також, згідно ст.113 СК України, після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 слід залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст.247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , який зареєстрований 30.09.1999 року у виконавчому комітеті Парищенської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 30.09.1999 року розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 шлюбне прізвище - « ОСОБА_5 ».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.