Єдиний унікальний номер 741/1293/21
Провадження № 2/741/164/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 27 січня 2022 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.

та позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , разом із чоловіком ОСОБА_4 та синами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , тобто останні фактично вступили в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_7 . ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мають можливості надати суду докази спільного проживання разом із ОСОБА_7 на день її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , спадщину після смерті якої прийняв її чоловік ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , який 22 грудня 2001 року склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 , а також все інше майно заповів: 1/2 частину ОСОБА_1 та 1/2 частину порівну ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , у нотаріуса отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно. Нотаріус відмовив ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок в зв`язку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа. ОСОБА_4 звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації за собою права власності на належну йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , але державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності.

Позивачі просили:

- встановити факт, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на: 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на: 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і представника відповідача, та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали показання, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_7 на день смерті проживала в АДРЕСА_2 , разом із чоловіком ОСОБА_4 та синами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_7 останні продовжили проживати за цією ж адресою.

Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18; 29; 31).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належало по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_3 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_7 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 58; 65-67).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_7 здійснюється за законом.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_7 проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із нею на день смерті проживали її чоловік ОСОБА_4 та сини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продовжили проживати у цьому будинку та користуватися всіма речами померлої, що підтверджується поясненнями позивачів та показаннями свідків.

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мають можливості надати суду докази спільного проживання разом із ОСОБА_7 на день її смерті у зв`язку із тим, що житловий будинок АДРЕСА_2 був робочим житлом. У 2001 році цей житловий будинок було приватизовано та 10 травня 2001 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житло. У зв`язку із цим було замінено стару будинкову книгу на нову, у якій відповідно міститься інформація починаючи лише з 2001 року. Стара будинкова книга не збереглася, що підтверджується поясненнями позивачів та матеріалами справи (а.с. 28).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Докази по справі суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту прийняття спадщини має для ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 юридичне значення, так як дозволить їм реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позбавлені можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині встановленовлення факту прийняття спадщини підлягає задоволенню.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом, після смерті ОСОБА_7 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняли спадщину та відповідно у рівних частинах (по 1/12 частині кожен) успадкували належну їй 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_5 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 59-61).

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_5 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_3 , разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24; 30).

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , успадкував належну їй 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 25).

У судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2001 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 , а також все інше майно, яке йому належатиме і на що він за законом матиме право, заповів наступним чином: 1/2 частину - ОСОБА_1 та 1/2 частину - порівну ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 26).

З матеріалів справи (а.с. 27) вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , у нотаріуса отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 з урахуванням змісту заповіту від 22 грудня 2001 року ОСОБА_1 успадкував 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - по 1/8 частині цього ж будинку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив нотаріус відмовив ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок в зв`язку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 115/02-31 від 13 квітня 2018 року (а.с. 39).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації за собою права власності на належну йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , але державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 40).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_3 виготовлена технічна документація (а.с. 32-36).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 315, 319, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання яких: АДРЕСА_2 , прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 39 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв