Провадження № 2/643/114/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Любченко О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кравцова С.М.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк", третя особа Зміївська міська рада Харківської області про скасування запису про державну реєстрацію права власності в реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення Зміївської міської ради Харківської області від 23.10.2017 та запис в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень за індексним номером 37689842 про державну реєстрацію права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Зміївської міської ради Харківської області від 23.10.2017 року за індексним номером 37689842 проведено державну реєстрацію права власності відповідача ПАТ «УКСОЦБАНК» на раніше належну позивачу квартиру, площею 45,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира належала позивачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 16.05.2008 року з ОСОБА_3 і передана в іпотеку відповідачу за нотаріально посвідченим іпотечним договором № 834/19-27/35/8-140 від 16.05.2008 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1476. Підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідну квартиру є те, що 23.01.2018 року відповідач отримав рішення Московського районного суду м. Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором №834/18-27/35/8-148 укладеним з позивачем 16.05.2008 року. Таким чином, шляхом стягнення предмету іпотеки відповідач вдруге стягує одну і ту саму заборгованість. Крім іншого, з рішення суду вбачається, що розмір заборгованості становить 18497,63 дол. США, в той час як ринкова вартість спірної квартири становить приблизно 30000 дол. США. В свою чергу, зазначила, що вона має право на часткову компенсацію вартості предмета іпотеки, проте така компенсація не сплачена. Крім іншого, до теперішнього часу на вказану квартиру поширюється мораторій стягнення предмету іпотеки. Зокрема, спірна квартира є єдиним житлом позивача та її неповнолітнього сина, передана в іпотеку відповідачу з метою забезпечення валютного кредиту, отриманого в сумі 17000 дол. США.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_1 пояснила, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та ця квартира була єдиним її житлом, іншого вона не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

16.05.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа банк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №834/18-27/35/8-148, відповідно до п.1.1 якого позичальник отримала кредит в сумі 17000 доларів США строком до 10.05.2033 зі сплатою 14% річних.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.01.2018 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18497,63 доларів США.

На підставі рішення Зміївської міської ради Харківської області від 23.10.2017 року за індексним номером 37689842 проведено державну реєстрацію права власності відповідача ПАТ «УКСОЦБАНК» на раніше належну позивачу квартиру, площею 45,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Вищевказана квартира належала позивачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 16.05.2008 року з ОСОБА_3 і передана в іпотеку відповідачу за нотаріально посвідченим іпотечним договором № 834/19-27/35/8-140 від 16.05.2008 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1476.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа спірної квартири складає 45,4 кв. м. та є єдиним нерухомим майном у власності відповідача, де вона мешкала.

За таких обставин, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у державного реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем.

Отже, аналізуючи вищевикладені норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141,263, 265 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати рішення Зміївської міської ради Харківської області від 23.10.2017 та запис в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень за індексним номером 37689842 про державну реєстрацію права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 31.01.2022.

Суддя І.Д. Мельникова