Ухвала

26 січня 2022року

м. Київ

справа № 465/5506/20

провадження № 61-20688ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, що є правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, що є правонаступником Головного управління Державної фіскальної службиу Львівській області, в якому просив зняти арешт з легкового автомобіля марки «Аudi А4» 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладений реєстратором Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області згідно з актом опису майна від 13 червня 2019 року № 216.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, звільнено з-під податкової застави, яка зареєстрована 05 липня 2019 року за № 26774916 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, транспортний засіб - автомобіль марки «Аudi А4» 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , у решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області залишено без задоволення, рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 березня 2021 року залишено без змін.

У грудні 2021 року засобами поштового зв`язку Головне управління Державної податкової служби у Львівській області подало касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у справі № 465/5506/20.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 465/5506/20.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», у справі «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції в ухвалі від 19 жовтня 2020 року про відкриття провадження визнав справу № 465/5506/20 малозначною.

Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що справа № 465/5506/20 може бути віднесена до категорії малозначних.

При цьому справа № 465/5506/20 не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідач мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору.

Сама по собі незгода із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року в справі № 465/5506/20.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта