Провадження № 2/127/4662/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Коваленка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, в подальшому збільшивши позовні вимоги (а.с. 104-106, 129), просила суд стягнути з відповідача на її користь фактично понесені додаткові витрати на дітей в загальному розмірі 34131,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018 стягнуто з ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Разом з цим, у позивача постійно існують додаткові втрати на дітей, викликані особливимиобєктивними обставинами: навчанням та розвитком здібностей дітей, їххворобами, лікуванням та оздоровленням,тощо. Зокрема, за період 2019-2021 р.р. позивачкою ОСОБА_1 були здійсненні додаткові витрати на трьох неповнолітніх дітей на загальну суму 68263,86 грн.: навчання, канцтовари на загальну суму 3153,83 грн; купівля ноутбуку на суму 10999,0 грн; купівля WIFI-роутера та оплата послуг постачання інтернет зв`язку на загальну суму 4349,0 грн; дитячі меблі, одяг та взуття на загальну суму 15199,12 грн; консультації лікарів, діагностика, ліки та лікування на загальну суму 9870,57 грн; оздоровлення дітей на морі у 2020 році та абонемент на курс лікувальної фізкультури на загальну суму 7702,02 грн.; оздоровлення дітей та проїзд у 2021 році на загальну суму 5306,08; витрати на оплату послуг постачання інтернет на суму 400 грн. за жовтень-листопад 2021 року; купівля дитячого взуття в листопаді 2021 року на суму 825,00 грн.; на ортодонтичне лікування сина ОСОБА_3 за листопад 2021 року на суму 10459,24 грн. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витрат на утримання дітей, тому звернулася до суду із вказаним позовом та просила стягнути половину вказаних витрат, що складає 34131,93 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коваленко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Також позивач пояснила, що відповідач аліменти на утримання дітей, які визначені судовим рішенням, сплачує, але відмовляється нести необхідні додаткові витрати на дітей, які позивач забезпечує самостійно на трьох неповнолітніх дітей, хоча має незадовільний стан здоров`я та незначну заробітну плату.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Надав суду доповнення до відзиву та відзив на заяву про збільшення позовних вимог. 19.01.2022 до судового засідання не з`явився, але надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність.

Відзив на позовну заяву мотивований тим, що для відповідача є незрозумілим яким чином «Оплата за мобільний зв`язок» невідомого номера телефону має відношення до забезпечення особливих потреб дітей. Позивачем надано суду копії переписки з фейсбуку та платіжні доручення, з яких невідомо кому саме і ким купувалося взуття, товари, тощо. З копії довідки лікаря ОСОБА_6 , розрахункової квитанції 462129, ліцензії медичної практики на ОСОБА_6 , чеків на медпрепарати та товари медичного призначення вбачається, що довідка видана ОСОБА_7 , а не позивачу, на довідці немає печатки лікаря, натомість на розрахунковій квитанції 462129 - така печатка є. З точки зору реквізитів документу довідка лікаря без печатки лікаря може бути набрана та роздрукована на будь-якому комп`ютері. В ліцензії медичної практики на ОСОБА_6 не зазначено яку саме медичну практику вона має право здійснювати, можливо це зазначено в інших документах на ім`я ОСОБА_6 . Отже невідомо чи є ОСОБА_6 фахівцем в галузі ортодонтичного лікування. Адвокатом позивачки надані копії чеків на медпрепарати та товари медичного призначення, але не надано рецепту, рекомендацій або направлення лікаря із зазначенням необхідності вказаних ліків. Також, позивач може здійснювати обстеження, протезування безкоштовно. Крім того, позивачка у позовній заяві в якості доказу витрат на поїздку і відпочинок на морі додає нібито докази оплати за квитки і відпочинок не тільки за дітей, а ще за саму себе, при цьому в документі вказано прізвище позивача, а прізвищ та імен дітей не зазначено.

Відповідач здійснює догляд за непрацездатною матір`ю, сплачує аліменти на утримання дітей. Також він оплатив підготовчі курси для вступу до коледжа своїх дітей, спочатку ОСОБА_8 в 2019 році, а потім ОСОБА_9 у 2020 році. При вступі ОСОБА_8 до коледжу здавав кошти на: пакет абітурієнта, на групу, на коледж, на бібліотеку коледжу, на прибиральницю, тощо. Купував ОСОБА_8 речі на ринку восени 2019 року (відсутні квитанції). На дні народження та на Новий рік постійно дарує всім своїм дітям подарунки. У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог позивачем не зазначено доказів ні окремих випадків, ні наявності особливих або виняткових обставин для стягнення додаткових витрат з відповідача.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019 (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-9).

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018 стягнуто з ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2018 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей відповідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями (а.с. 45-47, 109, 117-126).

Обставин наявності заборгованості відповідача ОСОБА_2 по аліментах на дітей судом не встановлено.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в УСЗН Лівобережне ДСП Вінницької міської ради з 31.12.2020 та отримує компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (догляд за ОСОБА_10 , 1937 р.н., яка є матір`ю відповідача). Розмір компенсації за період з травня 2021 по жовтень 2021 склав 13134 грн. (а.с. 85-87).

Згідно із письмовою інформацією Головного управління ДПС у Вінницькій області від 16.11.2021 встановлено, що згідно Реєстру самозайнятих осіб, станом на 16.11.2021 ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Вінницькій ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області, як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим відповідна інформація про відкриття рахунків в фінансових установах до контролюючого органу не надходила (а.с. 89).

Згідно із письмовою інформацією ТСЦ №0546 РСЦ МВС у Вінницькій області №31/2/0546-918 від 16.11.2021 встановлено, що відповідно Єдиного державного реєстру МВС за відповідачем ОСОБА_2 станом на 10.11.2021 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 90).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 вказувала, що за період з 2019 по 2021 роки вона понесла додаткові витрати на дітей: навчання, канцтовари; купівля ноутбуку; купівля WIFI-роутера та оплата послуг постачання інтернет зв`язку; дитячі меблі, одяг та взуття для дітей; консультації лікарів, діагностика, ліки та лікування для дітей; оздоровлення дітей на морі у 2020 році та абонемент на курс лікувальної фізкультури; оздоровлення дітей та проїзд у 2021 році; тощо, а всього на загальну суму 68263,86 грн.

Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини справи та надані позивачем докази в підтвердження понесення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, зазначені вище норми права, а також враховуючи передбачений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку, що позивач довела суду частково заявлені позовні вимоги на суму 7100,32 грн., зокрема, що вона понесла додаткові витрати на неповнолітніх дітей, які були викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, а саме на медичне обстеження та лікування дітей, в тому числі, ортодонтичне лікування, витрати на дитячі окуляри, металеву брекетну систему та інше і батько дітей ОСОБА_2 зобов`язаний брати участь у цих додаткових витратах на утримання неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що позивачем надано суду належні та допустимі докази, зокрема, в підтвердження надання дітям медичних послуг, а саме: первинний та повторний прийом лікаря, ортодонтичне лікування, зняття відбитків щелеп, здача апарата, лагодження протезу та його корекція та інше щодо неповнолітнього ОСОБА_5 (807,00 грн. + 113,00 грн. + 419,00 грн. + 155,00 грн. +113,00 грн. + 113,00 грн. + 106,00 грн. + 210,00 грн. + 155,00 грн. (а.с. 20, 25, 26); оплати медичних послуг у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні (ехокардіографія, консультація лікаря-кардіоревматолога) щодо неповнолітнього ОСОБА_3 (83,64 грн. + 117,71 грн. + 86,89 грн.) (а.с. 24); медичне обстеження в МЦ ВінАльфа-Мед (УЗД нирок, сечового міхура, наднирників, серця) щодо неповнолітнього ОСОБА_4 (610 грн.) (а.с. 28-30); купівлі окулярів в оптиці «Очі» неповнолітньому ОСОБА_11 на підставі рецепта лікаря (1111,40 грн.) (а.с. 32-33); купівлі металевої брекетної системи неповнолітньому ОСОБА_7 (10000,00 грн.), оскільки ОСОБА_12 потребує ортодонтичного лікування на незнімній основі, що підтверджується довідкою лікаря від 26.11.2021 (а.с. 113, 114).

Доводи відповідача щодо необгрунтованості вказаних вище витрат позивачки на лікування, медичне обстеження дітей в приватних медичних клініках суд відхиляє, оскільки виходить із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень.

При цьому, з урахуванням заперечень відповідача, суд вважає поза розумним сумнівом, що вказані витрати на лікування дітей сторін понесла їх мати позивач по справі і докази, що діти сторін мають самостійний дохід чи заробіток відповідачем суду не надано, або що ці кошти сплатив хто-небудь інший.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні решти суми позовних вимог з таких підстав.

Суд вважає, що заявлені позивачкою додаткові витрати на дітей у виді оплати мобільного зв`язку, витрати на шкільне приладдя, придбання ноутбука та роутера, витрати на поповнення мобільного зв`язку, витрати на купівлю дітям одягу, взуття, меблів, тощо (10-14, 23, 36-44, 52-55, 58-63, 108, 110) не є додатковими витратами на дітей у зв`язку із розвитком їх здібностей у розумінні ст. 185 СК України.

Суд відхиляє надані позивачем інші докази для придбання ліків дітям, оскільки наявність самих по собі касових чеків за відсутності відповідної медичної документації (медичної виписки щодо необхідності лікування дітей у певний період та рекомендацій лікаря про призначення конкретних медичних препаратів) не підтверджує необхідність та адресність таких витрат на дітей.

Крім того, суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів (відповідні чеки, квитанції, тощо) понесених нею фактичних витрат на літній відпочинок дітей на морі, тому у стягненні цих витрат також необхідно відмовити.

Отже, підсумовуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що батько дітей зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на їх утримання, що викликані особливими обставинами, позивач ОСОБА_1 довела суду частково заявлені позовні вимоги, зокрема, що вона понесла додаткові витрати на неповнолітніх дітей, які були викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, а саме на лікування дітей в загальній сумі 14200,64 грн., тому з відповідача підлягає стягненню половина вартості фактично понесених і сплачених позивачем коштів на додаткові витрати на дітей у розмірі 7100,32 грн.

Розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 133, 141 ЦПК України.

Оскільки позивач при зверненні до суду із цим позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши надані позивачем докази в підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме договір про надання правової допомоги №16/5/19 від 16.05.2019 (а.с. 127), акт про надані послуги з правової допомоги від 03.12.2021 на суму 2000 грн. (а.с. 128), суд прийшов до висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (відповідні чеки, квитанції, інші розрахункові платіжні документи, які зареєстровані в установленому законом порядку) в підтвердження сплати позивачем цих коштів адвокату Коваленко В.В.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 180, 185 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 фактично понесені додаткові витрати на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 7100,32 грн. (сім тисяч сто гривень 32 коп.).

В задоволенні решти суми позовних вимог відмовити.

В задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 24.01.2022 року.

Суддя: