ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Суми

Справа №2-н-39/2009

Номер провадження 22-ц/816/194/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року в складі судді Стеценка В.А., постановлену в м. Лебедині, -

в с т а н о в и в :

15 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 52601321 з примусового виконання судового наказу по справі № 2-н-39/2009, виданого Лебединським районним судом Сумської області відносно боржника ОСОБА_1 з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором № GL48N718070_І_6 про відступлення прав вимоги від 30 липня 2020 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що судовим наказом у справі № 2-н-39/2009 стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 193151,27 грн та 980,76 грн судових витрат. 30 липня 2020 року банк відступив право вимоги за кредитним договором на користь заявника, а тому у виконавчому провадженні № 52601321, у якому у примусовому порядку стягується борг з ОСОБА_1 на користь банку, необхідно замінити стягувача на ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».

В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» просить скасувати ухвалу суду та задовольнити вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Доводи скарги зводяться до того, що на стадії виконання судового наказу про стягнення з боржниці ОСОБА_1 кредитної заборгованості відступлено банком право вимоги за кредитним договором на користь заявника, тобто відбулось вибуття кредитора та припинення статусу сторони виконавчого провадження, а тому суд мав задовольнити вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Вказує, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо викладення додатків до договору на спеціальних бланках. До того ж, кредитний договір та додатки до нього посвідчені приватним нотаріусом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Василець С.О. просить відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року залишити без змін. При цьому погоджується з висновком місцевого суду, що додаток до договору про відступлення права вимоги, у якому наведена таблиця з прізвищем ОСОБА_1 та даними кредитного договору, не посвідчений нотаріально, тобто неможливо встановити до якого договору складався додаток, який у розумінні ст. 77 ЦПК України не є належним доказом. Відтак, заявником не доведено включення боржниці ОСОБА_1 до договору про відступлення права вимоги та додатку до нього, тобто не доведено набуття права вимоги до боржниці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Васильця С.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим наказом Лебединського районного суду Сумської області по справі № 2-н-39/09 стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №15/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року та судові витрати на загальну суму 194132,03 грн (т. 1 а.с. 83).

Виконавче провадження № 52601321 з примусового стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_1 на користь банку відкрито 10 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 110, 112).

30 липня 2020 року Публічне акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатках № 1 - № 4 до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_6 (т. 1 а.с. 106-107).

Матеріали справи містять копію витягу з Додатку № 2 до Договору № GL48N718070_І_6 від 30 липня 2020 року у формі таблиці, в якій міститься наступна інформація: позичальник - ОСОБА_1 , кредитний договір № 19/2008/441704/2/444 від 22 травня 2008 року, договір іпотеки від 22 травня 2008 року, поручителі: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , загальна сума боргу 146689,03 грн (т. 1 а.с. 108-109).

Доказів повного або часткового виконання судового наказу по справі № 2-н-39/09 матеріли справи не містять і сторонами не надані.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що копія додатку до договору про відступлення прав вимоги від 30 липня 2020 року не завірена нотаріально, з неї неможливо встановити, до якого саме договору відноситься додаток, як і неможливо встановити, до якого додатку включені дані про ОСОБА_1 за кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що копія додатку до договору у виді таблиці не є належним доказом у розумінні ст. 77 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду з висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини 1, 2 , 5, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження, суд не звернув увагу на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для заміни Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на користь якого видано судовий наказ про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат з ОСОБА_1 , на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та помилково відмовив у задоволенні заяви.

При цьому, наведені місцевим судом мотиви щодо додатку до договору про відступлення права вимоги, як неналежного доказу, у даному випадку правового значення не мають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Отже, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвала Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 30 листопада 2021 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні № 52601321 з примусового виконання судового наказу по справі № 2-н-39/2009, виданого Лебединським районним судом Сумської області відносно боржника ОСОБА_1 , з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28 січня 2022 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

Т. А. Левченко