справа № 489/6147/21 провадження №2/489/498/22
РІШЕННЯ
Іменем України

31 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей
встановив:
У вересні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягувати з нього на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на сьогодні вона отримує аліменти в розмірі 2000,00 грн. Відповідач свої доходи приховує, у вихованні дітей, догляді за ними, витратах на лікування відповідач не бере. Крім того, потребу дітей значно зросли, для навчання в Одеському морехідному коледжі рибної промисловості ім. О. Соляника купівлі предметів форменого одягу, спортивного одягу, спеціального приладдя відповідач коштів не надає, такі витрати позивач несе самостійно. Перед початком навчання вона придбала дитині приладдя та купує додатково зошити, ручки тощо впродовж навчання. Крім того, діти розвиваються, їм цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї та галереї. Всупереч статті 185 СК України, відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Прохання позивача розподілити витрати, пов`язані з навчанням дітей, відповідач ігнорує. До того ж, з часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач сплачує самостійно. Хоча електроенергія та газ потрібні для проживання дитини. Також значно зросла вартість продуктів харчування, проте на більше відповідач коштів не надає. У зв`язку з викладеним є очевидним, що витрати необхідні для виховання та проживання дитини збільшились. Крім того, збільшився також і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що він не приховує свої доходи, та позивачу достеменно відомо, що він перебуває на службі в ЗСУ та отримує заробітну плату в розмірі майже 10692,00 грн. Також зазначив, що 13.01.2018 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . На теперішні час він проживає з дружиною, її матір`ю ОСОБА_6 та його матір`ю ОСОБА_7 . Тобто на його утриманні знаходяться його мати та мати дружини, яким вже понад 80 років, та які потребують постійного догляду, в тому числі лікування, яке я здійснюю за свій рахунок. Позивачем не надано належних і допустимих доказів зміни її матеріального або сімейного стану та покращення матеріального стану платника аліментів, що може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Оскільки він є працездатною особою, але має на утриманні непрацездатну матір та матір дружини, та не заперечує сплачувати аліменти, але в розмірі не більшому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони записані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1914, та серії НОМЕР_2 , актовий запис №1915.
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.06.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей по 650,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.04.2014 і до повноліття дітей.
За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс-13.
В силу частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2021 рік в Україні встановлюються Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік", для дітей до 6 років: з 01.01.2021 1921,00 грн., з 01.07.2021 2013,00 грн., з 01.12.2021 2100,00 грн., та на дитину віком від 6 до 18 років: з 01.01.2021 - 2395,00 грн., з 01.07.2021 2510,00 грн., з 01.12.2021 2618,00 грн.

В свою чергу, Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2022 рік в Україні встановлюються Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік", та становить: для дітей віком до 6 років: з 01.01.2022 2100,00 грн., з 01.07.2022 2201,00 грн., з 01.12.2022 2272,00 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2022 2618,00 грн., 01.07.2022 2744,00 грн., з 01.12.2022 2833,00 грн.

Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).
Суд бере до уваги, що з часу постановлення 11.06.2014 судом рішення, витрати на утримання дитини значно зросли, а тому визначений судом розмір аліментів в сумі 650,00 грн. на кожну дитину є недостатнім та на даний час є значно нижчим ніж передбачений законодавством мінімум.

Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 , а загальна сума його доходу за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 склала 64151,10 грн.
Щодо посилань відповідача на те, що на його утримані перебувають його матір та матір його дружини, то суд їх відхиляє, адже належних доказів в обґрунтування таких доводів ОСОБА_2 суду не надав. Сам факт того, що мати відповідача є пенсіонеркою за віком, не свідчить про те, що остання перебуває на утриманні відповідача.
Також, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленій нею сумі.

Приймаючи до уваги те, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи зазначені позивачем та відповідачем обставини відповідно в обґрунтування та заперечення проти позову та надані ними докази у їх сукупності, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей відповідача, судом визнається необхідним та достатнім збільшення розміру аліментів, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4400,00 грн. по 2200,00 грн. на кожну дитину, з подальшою індексацією, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
На думку суду такий розмір аліментів, який перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, забезпечить достатнє утримання дітей обома батьками, і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище.
Що стосується доводів позивача щодо понесення нею додаткових витрат на дітей, суд виходить з того, що обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, викладені у статті 182 СК України. Вказаною статтею визначено, зокрема, обов`язок суду врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Натомість, статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Таким чином, позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи наведе, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно здійснити з дати набрання цим рішенням законної сили, а не з моменту звернення позивача до суду.
Враховуючи, те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до вимоги статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 399,52 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.06.2014 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (справа №2/489/1517/2014).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4400,00 грн., по 2200,00 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликати виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом міста Миколаєва по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (справа №2/489/1517/2014).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 399,52 грн. (триста дев`яносто дев`ять гривень 52 коп.).
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 31.01.2022.

Суддя І.В.Коваленко