Справа № 640/9165/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2022 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про перегляд рішення Київського районного суду м.Харкова від 10.12.2019 по справі №640/9165/19 за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики

Встановив:

15.10.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування даної заяви вказує, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 04.03.2010 року у розмірі 125000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9605 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення суми боргу за договором позики від 04.03.2010 року відмовлено. Вказав, що 01.10.2020 року до нього та його дружини ОСОБА_3 прийшов в гості її батько ОСОБА_4 , який випадково побачив у нього на столі судове рішення і дізнався про те, що ОСОБА_2 намагається в судовому порядку стягнути з них грошові кошти за розпискою від 04.03.2010 року. Зазначив, що про судову справу вони ОСОБА_4 нічого не казали та свідомо приховували будь яку інформацію, побоюючись за його здоров`я. Вказав, що ОСОБА_4 був обурений тим, що його старий друг ОСОБА_2 намагається стягнути з його доньки та нього грошові кошти, які поверталися ОСОБА_2 при посередництві ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_4 повідомив їх, що він в 2010 році надав ОСОБА_2 свою особисту поруку, якою гарантував повернення коштів за розпискою від 04.03.2010 року. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що в 2014 році під час його особистої зустрічі з ОСОБА_2 , на підтвердження відсутності боргових зобов`язань за вказаною порукою повернув ОСОБА_4 документ з особистою порукою. При цьому ОСОБА_2 на його очах розірвав розписку від 04.03.2010 року, тобто у ОСОБА_2 не має оригіналу розписки від 04.03.2010 року. Зазначає, що відсутність у ОСОБА_2 оригіналу розписки від 04.03.2010 року є істотною обставиною у справі, що потягло ухвалення не законного на його думку рішення, у зв`язку з чим просить рішення суду від 10.12.2019 року переглянути за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Крім того позивачем до суду були подані заперечення на заяву про перегляд рішення суду від 10.12.2019 за нововиявленими обставинами та у своїх запереченнях зазначає, що він надавав до суду оригінал розписки від 04.03.2010 року, суд посвідчив оригінал письмової розписки та залучив її копію до матеріалів справи. Крім того, згідно постанови ХАС від 29.09.2020 року встановлено, що отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 12500 доларів США від ОСОБА_2 підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_1 . Оригінал зазначеної розписки надано позивачем в судовому засіданні. Справжність розписки не заперечувалась учасниками справи. Щодо особи ОСОБА_4 , то згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.09.2017 року по справі №640/13695/14 ОСОБА_4 мав особисту грошову заборгованість перед ОСОБА_2 в розмірі 6113254,28 грн., яка на цей час існує та є неповернутою.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, ніяких заяв про відкладення розгляду справи не надали, у зв`язку з чим суд розглядає справу у їх відсутність.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, ніяких заяв про відкладення розгляду справи не надали, у зв`язку з чим суд розглядає справу у їх відсутність.

Відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою ст. 423 ЦПК України також визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Судом встановлено, що 07.05.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики від 04.03.2010 року. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що він 04.03.2010 року уклав з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір позики і передав ним грошові кошти у розмірі 125000 доларів США, а вони їх отримали в борг. Оригінал розписки знаходиться у нього і борг йому в відповідачі не повернули. Оскільки умовами було передбачено повернення за першою вимогою, він направив листа до відповідачів 12.02.2019 року про повернення грошових коштів за розпискою від 04.03.2010 року, однак грошові кошти не повернуті, у зв*язку з чим він звернувся до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 грошову заборгованість за договором позики в сумі 3310057,63 грн. (по курсу долара США до гривні України на день подання позову).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 04.03.2010 року у розмірі 125000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 9605 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення суми боргу за договором позики від 04.03.2010 року відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29.09.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року без зміни.

Постановою Верховного суду України від 29.09.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29.09.2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 125000 дол. США залишено без змін.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідач ОСОБА_1 вказує на наявність істотних обставин, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а саме те, що у ОСОБА_2 відсутній оригінал розписки від 04.03.2010 року, що на його думку свідчить про відсутність існування боргу та відомості ОСОБА_4 про те, що йому позивач повернув розписку на особисту поруку відповідачів, якої в нього зараз немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Суд, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності нововиявлених обставин, які передбачені вимогами ст. 423 ЦПК України та на які посилається заявник ОСОБА_1 (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи) приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами немає.

Суд звертає увагу на те, що отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 125000 доларів США від ОСОБА_2 підтверджувалась розпискою від 04.03.2010 року та підписом ОСОБА_1 на цій розписці, оригінал якої було надано в судовому засіданні, посвідченої судом під час розгляду справи та справжність якої не заперечувалась учасниками судового розгляду. Даних про скасування вищезазначеного договору або про визнання його недійсним суду під час розгляду справи надано не було. Крім того, рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року було залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 29.09.2020 року та постановою Верховного суду України від 29.09.2021 року.

Також, посилання відповідача на те, що ОСОБА_5 (батько дружини) не знав про існування боргу та про інші обставини в заяві щодо боргу, спростовується відзивом відповідачів від 26.07.2019 року, в якому вони ці обставини описували, а тому, враховуючи наведене, це не є нововиявленими обставинами, як це зазначає ОСОБА_1 , та суд вважає, що це все є переоцінкою доказів, наданих раніше

Суд зазначає, що нововиявленою обставиною може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення суду. Не можуть бути визнані ново виявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини. Обставини, які виникли пізніше, є такими, що не могли бути враховані судом при розгляді справи, а тому є підставою для нового звернення до суду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч.4 ст. 429 ЦПК України).

На підставі всіх вище перелічених доводів, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишає в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року.

Керуючись ст.ст. 423, 429, 260-261 ЦПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про перегляд рішення Київського районного суду м.Харкова від 10.12.2019 по справі №640/9165/19 за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики -відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :