Номер провадження: 22-ц/813/3181/22
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю.

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, власником якої є ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 17.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Образцовою Т.А., номер запису про право власності 22857655.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 року скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

-ухвала не містить посилань на конкретні докази, які свідчать про можливе утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 , що є єдиною підставою для забезпечення позову;

-обраний спосіб забезпечення позову є вочевидь неспівмірним із заявленими ОСОБА_2 позовними вимогами, що порушує ключову вимогу до забезпечення позову;

-заява ОСОБА_2 в порушення вимог ЦПК України не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення (а. с. 102, 106-108, 112-115, 120-121 т. 2).

17 січня 2022 року адвокат Чуєва Катерина Олександрівна, діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 , через засоби електронного зв`язку, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання із причин необхідності відрядження до м. Києва по кримінальній справі, на підтвердження чого надала копію ордеру від 14.01.2022 року № 58535 на надання правової допомоги Музиці Наталії Миколаївні в Святошинському районному суді м. Києва.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої заяви та відкладення розгляду справи, оскільки надані заявником докази на підтвердження вказаних в заяві обставин в повній мірі не надають можливості встановити поважність причин відсутності сторони позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Так, в порушення 77-80 ЦПК України адвокатом не додано до заяви доказів стосовно того, в якій справі адвокат задіяний 18.01.2022 року в Святошинському районному суді м. Києва, копії судового виклику адвоката в судове засідання, що призначене на 18.01.2022 року в Святошинському районному суді м. Києва, наказ про відрядження тощо.

18 січня 2022 року від адвоката Наседкіна О.І., як представника ОСОБА_3 , засобами електронного зв`язку, до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_3 та її представника.

18 січня 2022 року від представника Київської районної адміністрації, як органу піки та піклування, через засоби електронного зв`язку, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника Київської районної адміністрації, як органу піки та піклування.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про причини своєї неявки в судове засідання суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про слухання справи за їхньої відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Поштова кореспонденція з викликами до суду, що надсилалась на поштові адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , повернулась до суду апеляційної інстанції з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 112-113, 120-121 т. 2).

Відповідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вказані положення процесуального закону та встановлені обставини щодо сповіщення учасників справи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги на ухвалу районного суду за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позовної заяви є зобов`язання відповідачів за власний рахунок привести самочинно реконструйований балкон саме у квартирі АДРЕСА_2 до попереднього стану; відповідачами по справі є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як власник квартири; між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі повторного відчуження квартири на користь третіх осіб; до заяви про забезпечення позову додані належні докази та вона сплачена судовим збором.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, з огляду на таке.

Частина 1 статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписи частини 1 статті 149 ЦПК України встановлюють, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

За вимогами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, можна констатувати, що загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Матеріалами справи встановлено, що 30.06.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за власний рахунок привести самочинно реконструйований балкон у квартирі АДРЕСА_2 до попереднього стану, шляхом знесення (демонтажу) розширеної частини балкону до розмірів: 3,07 м х0,9 м = 0,8 кв. м, у відповідності до технічного паспорту на зазначену квартиру, складеного КП «ОМБТІ та РОН», який є додатком до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.12.2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради № 15-6200 на підставі розпорядження від 11.12.2000 року за № 149578, відповідно до якого та договору дарування частки квартири від 27.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 294, квартира АДРЕСА_2 , повинна складати, за наслідком таких робіт, загальну площу 67,0 кв. м. Стягнути витрати з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.

12.03.2021 року до районного суду надійшла письмова заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, власником якої є ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна - 01.

В обґрунтування даної заяви позивач вказала, що у 2016 році в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за її позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання за власний рахунок привести самочинно реконструйований балкон у квартирі АДРЕСА_2 до попереднього стану, шляхом знесення/демонтажу/ розширеної частини балкону (справа № 520/14477/16-ц). Однак, в процесі розгляду справи з метою ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відповідач ОСОБА_3 уклала 17.10.2017 року з ОСОБА_1 договір дарування квартири АДРЕСА_2 . Також, заявник зазначила, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових її інтересів від можливих недобросовісних дій відповідачів, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на її користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.03.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 17.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01.

За даними ЄДРСР встановлено, що в провадженні суддів дійсно перебувала цивільна справа № 520/14477/16-ц за поданим у листопаді 2016 року позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Згідно позовних вимог ОСОБА_2 просила суд: - зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 власними силами і за рахунок власних коштів привести до попереднього стану, відповідно до технічного паспорту, самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу розширеної частини балкону; - зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_4 , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом приведення звукоізоляції квартири АДРЕСА_2 , до попереднього стану у відповідності до будівельних норм; - стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди - 50 000 гривень; - стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 1 653,60 гривні.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року у справі №520/14477/16-ц позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за власний рахунок привести самочинно реконструйований балкон у квартирі АДРЕСА_2 , до попереднього стану, шляхом знесення (демонтажу) розширеної частини балкону до розмірів: 3,07м.*0,9м.*0,3м.=0,8 кв. м., у відповідності до технічного паспорту на зазначену квартиру, складеного КП «ОМБТІ та РОН», який є додатком до свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 грудня 2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради за №15-6200 на підставі розпорядження від 11 грудня 2000 року за №149578, відповідно до якого та договору дарування частки квартири від 27 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №294, квартира АДРЕСА_2 , повинна складати, за наслідком таких робіт, загальну площу 67,0 кв. м. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Натомість, постановою Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі № 520/14477/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року скасовано в задоволеній частині позовних вимог ОСОБА_2 , і в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог з підстав не залучення в якості належного відповідача (співвідповідача) діючого власника квартири на час ухвалення районним судом оскарженого судового рішення - ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду залишено без змін.

За встановлених у даній справі обставин апеляційний суд повністю погоджується з районним судом про необхідність застосування заходів забезпечення позову. При цьому, як вірно вказав районний, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином доводи апелянта, що в ухвалі не міститься посилань на конкретні докази, які свідчать про можливе утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 , не приймаються апеляційним судом та відхиляються, як такі, що спрямовані на безпідставне скасування правильної ухвали районного суду.

Між тим, відсутність доказів наміру відповідача відчужити спірну квартиру саме під час розгляду позову, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки у відповідача наявна можливість, як в одноособового власника, вільно розпорядитись квартирою, якщо не вжити заходи забезпечення позову, що як встановлено вже відбулося під час розгляду цивільної справи № 520/14477/16-ц за поданим у листопаді 2016 року позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Твердження апелянта, що обраний спосіб забезпечення позову вочевидь є неспівмірним заявленим позовним вимогам, також не приймаються апеляційним судом, оскільки квартира залишається у володінні апелянта, а можливість розпоряджатися обмежується лише на певний час, що не є невиправданим обмеження майнових прав апелянта. Тому, той вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним заявленим позовним вимогам і збалансованим втручанням у право власності апелянта на квартиру на час розгляду справи і набуття судовим рішення законної сили.

Доводи апелянта, що заява ОСОБА_2 в порушення вимог ЦПК України не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з урахуванням виниклих правовідносин, зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 31 січня 2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

А.П. Заїкін