ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2437/22 Справа № 208/8130/19 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та призначення опікуна, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 , з метою захисту інтересів своїх малолітніх онуків, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та призначення опікуна, мотивуючи його тим, що вона є рідною бабою малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є її донька ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_4 .

Вказувала, що її донька веде кочівний спосіб життя, бродяжить, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, свої батьківські обов`язки не виконує, дітьми не цікавиться, матеріально їх не утримує та лише за сприянням служби у справах дітей у 2018 році вдалося влаштувати дітей до дошкільних навчальних закладів міста, без присутності матері. Усі профілактичні бесіди стосовно наслідків невиконання батьківських прав її донька залишила без уваги.

Зазначала, що батько її онука ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_4 , від народження сином не цікавився, жодної участі у його вихованні не приймав та де наразі перебуває їй не відомо. У онуки ОСОБА_6 є біологічна баба ОСОБА_1 , без жодного документального підтвердження цьому, яка забрала проживати її до себе та перервала усі контакти з нею та братом, порушивши права дитини на спілкування. Їй відомо про те, що ОСОБА_1 подавала позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 .

Посилаючись на те, що має змогу та бажання займатися вихованням своїх онуків, просила суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною віку повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною віку повноліття; встановити опіку над малолітніми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши її ОСОБА_2 опікуном.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродезржинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі у справі, посилаючись на те, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, просила скасувати заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродезржинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 та в частині призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 травня 2020 року, яке набрало законної сили, було задоволено її позов частково та вже позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_6 , призначивши її опікуном, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2018 року і до досягнення дитиною віку повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши опікуна ОСОБА_1 відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є матір`ю відповідача ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений ОСОБА_4 (а.с.8).

Відомості про батька дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_3 з 2017 року веде кочівний спосіб життя, бродяжить містом, мешкає постійно з новими співмешканцями, зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами.

Відповідно до листа Директора департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради Онищенко Т.Я. від 20 серпня 2018 року, сім`я та діти потрапили в поле зору служби у справах дітей адміністрації Заводського району, що зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до копії листа від 04 лютого 2018 року, із ОСОБА_3 проведено співбесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с.12).

Відповідно до листа на ім`я начальника управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Лютій В.М. , Служба у справах дітей повідомила, що з метою недопущення нецільового використання коштів державної допомоги одиноким матерям, до ОСОБА_3 необхідно вжити заходів, відповідно до чинного законодавства (а.с.13).

Відповідно до листа начальника Кам`янського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області, яке адресовану начальнику Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради Черновій Л.І., повідомлено, що ОСОБА_3 , 1988 року народження, притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КупАП, за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.14).

Відповідно до пояснень, що містяться в матеріалах справи від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_3 зазначає, що проходила один раз лікування в спеціалізованому закладі від наркозалежності (а.с.15).

Відповідно до листа Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради КЗ «Санаторій дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №41 «Посмішка»» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад з 21 вересня 2018 року (а.с.17).

Відповідно до листа Головного лікаря КНП КМР «ЦПМСД №3» Задої С.Б. на ім`я начальника Кам`янського міського центру соціальних служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради Чернової Л.І., діти мешкають з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають на обліку (а.с.18).

Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49-50).

Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради надано подання про доцільність призначення ОСОБА_2 , що за станом здоров`ям та за бажанням може бути опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.84-85).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі суд першої інстанції виходив з їх повної доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не може погодиться з такими висновками суду та звертає увагу на грубе порушення судом першої інстанції норм законодавства під час розгляду даного позову, оскільки рішенням Заводського районного суду м.Дніпродезржинська Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року (головуючий суддя Івченко Т.П.), яке набрало законної сили та не може бути поставлене під сумнів, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном задоволені частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши її опікуном ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2018 року, і до досягнення дитиною віку повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши опікуна ОСОБА_1 відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць (а.с.113-119).

Крім того, в матеріалах даної справи наявний висновком виконавчого комітету Кам`янської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 саме відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49-50).

Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради надано подання про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном саме над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.84-85).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Так, відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява №39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50).

Колегія суддів приймає до уваги той факт, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на той факт, що судом дійсно встановлена винна поведінка відповідача ОСОБА_3 , як матері, та відповідача ОСОБА_4 , як батька, у неналежному виконанні батьківських обов`язків саме по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до сина та призначення опікуном позивача ОСОБА_2 .

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідно до вимог ст.169 СК України відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після стійкої зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з вказаної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 06 грудня 2019 року і до досягнення повноліття. Та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 06 грудня 2019 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд в порядку розподілу судових витрат між сторонами вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 352,50 грн. з кожного (судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом). Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір по 798,10 грн. з кожного (судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог позивача, який не було сплачено при зверненні до суду з позовом). Стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь апелянта ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 457,80 грн., сплачений останньою при зверненні з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та призначення опікуна задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши опікуном ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 06 грудня 2019 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 06 грудня 2019 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

В силу ст.430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 352,50 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір по 798,10 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 457,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.