Ухвала

25 січня 2022 року

м. Київ

справа № 265/8538/21

провадження № 61-639 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Батюк Олег Олексійович, на постанову Донецького апеляційного суду у складі колегії суддів: Лопатіної М. Ю., Баркова В. М., Зайцевої С. А., від 21 грудня 2021 рокупро забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Лупінова Наталя Євгенівна, про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення цього позову шляхом заборони приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лупіновій Н. Є. здійснювати нотаріальні дії щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 .

Заяву обгрунтувала тим, що після спливу шестимісячного строку з дати смерті ОСОБА_3 існують ризики протиправного отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та продаж всього спадкового майна, яке за життя належало спадкодавцю, що у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Вайновського А. М. від 01 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лупіновій Н. Є. здійснювати нотаріальні дії щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункт 2 частини першої, частина 3 статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір щодо усунення ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також між цими ж сторонами існує спір про визнання недійсним заповіту, складеного померлим на користь ОСОБА_2 , який вирішується у справі № 265/8531/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Лупінова Н. Є., про визнання недійсним заповіту.

В межах цієї справи ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановоюДонецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову було задоволено, заборонено приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу ЛупіновійН. Є. здійснювати нотаріальні дії щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановивши ці обставини, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що позивач не довела існування очевидної та об`єктивної загрози порушення її законних прав та інтересів у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог є безпідставними, оскільки заборона нотаріусу здійснювати нотаріальні дії щодо спадщини ОСОБА_3 вжита судом в якості забезпечення позову ОСОБА_1 у іншій справі, яка слухається між тими ж сторонами та стосується реалізації спадкових прав позивача.

Додатковою гарантією невчинення нотаріусом нотаріальної дії щодо спірної спадщини є передбачений пунктом 4.13 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, обов`язок зупинити вчинення нотаріальної дії до вирішення цієї справи судом за визначених вказаним Порядком умов.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на незгоді з висновками суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Батюк Олег Олексійович, на постанову Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Лупінова Наталя Євгенівна, про усунення від права на спадкування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара