Справа № 953/1173/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2022 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків пл. Свободи 5, Держпром, 3 під. 2 пов.) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить суд: встановити факт належності йому атестату №5689 від 15.07.1980 року, з метою врахування періоду навчання до страхового стажу, встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1980 р. з метою врахування до страхового стажу періодів роботи, відображених в трудовій книжці. З заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для отримання ним пенсії за віком.

Згідно вимог ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Дослідивши подану до суду заяву, суд зазначає наступне.

Частиною 1ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На відміну від позовного провадження,окремому провадженню притаманні такі ознаки,які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість,і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ,що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з поданої до суду заяви, ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності йому атестату №5689 від 15.07.1980 року, з метою врахування періоду навчання до страхового стажу, встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1980 р. з метою врахування до страхового стажу періодів роботи, відображених в трудовій книжці. Посилається на відмову ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що періоди роботи та період навчання не зараховані до страхового стажу роботи. Тобто, встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів передбачає подальше звернення особи до органів Пенсійного Фонду України з метою оформлення та призначення відповідної пенсії.

За даних обставин суд доходить до висновку, що з наданої до суду заяви вбачається наявність спору щодо наявності у заявника права на одержання відповідної пенсії за віком, а отже дане питання повинно вирішуватись в порядку позовного провадження.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(зі змінами і доповненнями), у тому разі,коли буде виявлено,що встановлення підвідомчому судові факту пов`язане з вирішенням спору про право,суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні,а якщо це виявлено під час розгляду справи,залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам,що вони мають право подати позовна загальних підставах.

На підставі зазначеного, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 , подана в окремому провадженні, не може бути прийнята до розгляду, оскільки існує спір про право, а тому дане питання повинно вирішуватися в позовному порядку. Враховуючи наведене, заявнику слід відмовити у відкритті провадження за даною заявою.

При цьому суд роз`яснює, що заявник не позбавлений права звернутись із вказаною заявою в порядку адміністративного судочинства, з урахуванням предметної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 260, 293, 315 ЦПК України, суддя ,-

УХВАЛИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків пл. Свободи 5, Держпром, 3 під. 2 пов.) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів- відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення,якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :