АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року

м. Чернівці

справа № 720/1258/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І, Половінкіної Н.Ю.

секретар Петранюк Ю.Т.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вівчар Г.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Дане господарство станом на 1990-1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були голова двору ОСОБА_4 , її син ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_6 , зять ОСОБА_7 та онук ОСОБА_8 .

В даному будинку на даний час проживає лише ОСОБА_1 , яка є інвалідом другої групи.

Відповідач ОСОБА_2 з 2002 року проживає в окремому господарстві зі своєю сім`єю.

В березні 2021 року ОСОБА_2 почав виганяти ОСОБА_1 з житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 мотивуючи це тим, що господарство належить йому на праві власності.

Тоді ж позивачка дізналась, що відповідач оформив на себе всю спадщину після смерті їх матері.

Позивачка ОСОБА_1 пропустила строк прийняття вказаної спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Представник позивачки обґрунтовувала пропуск строку позивачкою на прийняття спадщини тим, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та перебуває на «Д» обліку з дитинства з діагнозом помірна розумова відсталість з помірно частими судинними нападами, лівобічним геміпарезом, а тому вважала хворобу позивача об`єктивною та непереборною обставиною пропуску строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 протягом трьох місяців.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 2 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк у межах двох місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується те, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у відповідності до вимог статті 1261 ЦК України вона відноситься до спадкоємців першої черги.

Окрім того, суд дійшов висновку про те, що хвороба ОСОБА_1 є поважною причиною, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємця на вчинення дій щодо зібрання офіційно необхідних документів та звернення до нотаріуса з заявою на прийняття спадщини після смерті її матері.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції повинен був належним чином проаналізувати показання свідка ОСОБА_6 , на підставі яких він в своєму рішенні встановив той факт, що позивачка хвора та за станом свого здоров`я не спроможна приймати самостійні рішення та є малограмотною, оскільки фактично в школі не навчалась.

ОСОБА_2 в скарзі вказує на те, що позивачка навчалася в школі, двічі укладала шлюб, вона підписує та оформляє банківські рахунки та картки, а також інші документи.

Позивачка не надала суду доказів на підтвердження загострення її хвороби після відкриття спадщини.

Нотаріусом в межах строку визначеного законом було повідомлено інших спадкоємців, в тому числі і позивачку про те, що інші спадкоємці прийняли спадщину і була відкрита спадкова справа.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідач, знаючи, що позивачка має хронічну психічну хворобу, навмисно приховав від неї факт оформлення ним спадщини після смерті матері, чим проявив недобросовісну поведінку по відношенню до своєї сестри, яка є інвалідом.

Перебіг та прояви хвороби позивачки мають циклічний характер та можуть виникати спонтанно або внаслідок зовнішніх чинників.

Тому доводи відповідача про те, що відсутні підтвердження загострення такої хвороби позивачки, є безпідставними.

ОСОБА_1 не отримувала повідомлень нотаріуса про відкриття спадщини після смерті позивачки

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 08 лютого 2019 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовим запис №15, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (а.с.7).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 9 квітня 2021 року за №9 вбачається, що 8 грудня 2008 року у виконавчому комітеті Магальської сільської ради був зареєстрований шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено на ОСОБА_1 (а.с.8).

З свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 від 9 квітня 2021 року вбачається, що 15 квітня 2021 року за актовим записом № 5 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено на ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки про проходження психіатричного огляду №49 від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку і лікаря психіатра з дитинства, є інвалідом ІІ-другої групи безтерміново у зв`язку з діагнозом: помірна розумова відсталість з помірно частими судинними нападами, лівобічним геміпарезом (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 2 січня 2018 року, виданого виконавчим комітетом Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно довідки Магальської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 2291 від 6 червня 2018 року, на день смерті ОСОБА_4 у спадковому будинку , який знаходиться по АДРЕСА_1 разом з нею був зареєстрований та проживав син ОСОБА_2 (а.с.29).

З спадкової справи №67/2018 щодо майна померлої ОСОБА_4 , вбачається, що спадщину у межах строку на її прийняття прийняв ОСОБА_2 (а.с.25).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, не врахував наступне.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, з яким погодився Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця або інших обставин, що визнані судом неповажними, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 20 травня 2021 року у справі № 417/7171/19.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка є донькою померлої ОСОБА_4 , тобто спадкоємцем першої черги.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про наявність у позивачки ОСОБА_1 реальних перешкод для прийняття спадщини, не ґрунтується на встановлених судами обставинах справи та вимогах матеріального закону.

Звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_4 , позивачка посилалася на те, що вона була позбавлена можливості в межах визначеного законом строку звернутися до нотаріуса із такою заявою у зв`язку із наявністю у неї хронічного захворювання нервової системи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку і лікаря психіатра з дитинства та є інвалідом ІІ-другої групи безтерміново у зв`язку з діагнозом: помірна розумова відсталість з помірно частими судинними нападами, лівобічним геміпарезом з 2000 року.

При цьому позивачка недієздатною або частково недієздатною у зв`язку із наявністю у неї вищевказаної хвороби судом не визнавалася та їй не призначався опікун чи піклувальник.

Окрім того, доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджуються факти укладення ОСОБА_1 протягом 2008-2021 років двічі шлюбу та укладення з адвокатом Малик О.А. договору про надання правничої допомоги у цій справі, що свідчить про те, що цивільна дієздатність ОСОБА_1 протягом цього періоду не була обмежена та вона могла самостійно своїми діями набувати для себе цивільних прав і здійснювати свої цивільні права,а також була здатна своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

В матеріалах справи відсутні докази про те, ОСОБА_1 в період з січня по червень 2018 року перебувала на лікуванні та в неї в цей період погіршився стан здоров`я.

Сам по собі факт наявності у позивачки тяжкої хвороби не є достатнім доказом її неспроможності в межах, необхідних для вчинення дій щодо прийняття спадщини в строк встановлений законом та не доводить, що в цей період вона за своїм психічним станом не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 29 червня 2021 року у справі № 521/17684/17-ц.

При цьому не можуть братися до уваги апеляційним судом показання свідка сестри позивачки ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 за станом свого здоров`я не спроможна самостійно приймати якісь рішення, є малограмотною оскільки фактично в школі не навчалась.

Докази на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять.

Аргументи апеляційної скарги щодо неотримання позивачкою повідомлення нотаріуса про відкриття спадщини не можуть братися до уваги апеляційним судом, враховуючи те, що ОСОБА_1 була обізнана щодо смерті її матері, тобто про відкриття спадщини, а тому могла звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 26 листопада 2021 року у справі № 371/1142/19.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з квитанції №0.0..1 від 21 грудня 2021 року ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 1362 гривні.

Відповідно до частини 7 статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка на підставі підпункту 9 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судові витрати, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 в розмірі 1362 гривні, слід стягнути з Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376,381,382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2021 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 січня 2022 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна