Справа № 462/7455/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання - Тимощук І.І.

справа №462/7455/21

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

позивачка 12.10.2021 року звернулася до суду з позовом, в якому із врахуванням уточнення у відповіді на відзив просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/5 від доходу щомісячно на її утримання.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.09.2008 року вона уклала шлюб із відповідачем. На час подання позову Залізничним районним судом м.Львова розглядається справа про розірвання шлюбу між сторонами. Дітей у них немає, разом не проживають. Позивачка є інвалідом ІІ групи, її місячний дохід складає 1854, 00 грн. Вона хворіє міотичним астигматизмом обох очей, частковою атрофіїєю зорових нервів та ангіопатією сітківки. Зір на одне око відсутній, в іншому оці відмирає зоровий нерв, що, зазначає, у кінцевому випадку спричинить повну втрату зору. Зазначає, що потребує систематичного профілактичного лікування, а також зміни окуляр. Після сплати витрат на ліки, сума коштів, яка залишається на проживання складає 1272,94 грн., що у розрахунку на день складає 42,43 грн. Просить позов задоволити.

28.12.2021 року представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач отримує пенсію. Крім цього, під час перебування в шлюбі з відповідачем вона працювала прибиральницею та отримувала заробітну плату близько 6 тисяч гривень. Вважає, що позивач свідомо ставить себе у становище такої , що потребує матеріальної допомоги. Додав, що на час подання відзиву відповідач проживає разом з батьками в АДРЕСА_1 та утримує їх, оскільки батько є інвалідом І групи, а матір - пенсіонерка за віком. Близько 2200 гривень в місяць вони витрачають на сплату комунальних послуг. На лікування батька витрачає близько 500 гривень в місяць, згодом ця сума зросте до 1000 гривень, на лікування матері - 300 гривень.

11.01.2022 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що наявність у її розпорядженні більшої частини пенсії спростовується витратами, які вона змушена здійснювати у зв`язку із захворюванням. Покликання відповідача на те, що вона працювала прибиральницею та мала дохід є, на її думку, таким, що не стосується предмету доказування та не підтверджено жодними доказами. Додала, що її матеріальне становище обтяжується також захворюванням її батька та матері.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2008 року, який був зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (копія свідоцтва про шлюб, а.с.6).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 08.11.2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до копії довідки ЛВА-1 004466, виданої Залізничною міжрайонною МСЕК 02.03.1999 року, ОСОБА_5 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново. Висновок про умови та характер праці - непрацездатна (а.с.10).

Згідно копії виписки із медичної карти хворого від 30.08.2021 року, ОСОБА_1 у зв`язку із основним захворюванням рекомендовано спостереження офтальмолога 2р. в рік, стаціонарне лікування 1 р. в рік. Непрацездатна. (а.с.11).

На підтвердження своїх доводів в цій частині позивачка подала копії рецепту на окуляри та чеку на купівлю таких на суму 3597,30 грн., копію направлення на госпіталізацію від 19.10.2021 року, перелік послуг з лікування із зазначенням цін, копії фіскальних чеків (а.с.7-9, 12,58-65).

На підтвердження своїх доводів щодо інших витрат, ОСОБА_1 подала копії повідомлень про оплату житлово-комунальних послуг, копії документів щодо стану здоров`я свого батька ОСОБА_6 , якому встановлено першу групу інвалідності безтерміново (а.с.66-76).

Виходячи із копії довідки про доходи №4732 2672 0372 1763 від 07.10.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Залізничному об`єднаному управлінні ПФУ м.Львова в Львівській області і отримує соціальну пенсію. Сума пенсії за період з 01.04.2021 р. по 30.09.2021 р. складає 10 869 грн. (а.с.13).

Згідно копії довідки про доходи ОСОБА_2 працює вантажником у ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» та загальна сума його доходу за період з 12.06.2021 року по 30.11.2021 року становить 33 781, 63 грн.(а.с.37).

ОСОБА_2 зазначив, що утримує своїх батьків, на підтвердження чого подав суду копії їх посвідчень про призначення пенсії, довідки про розмір пенсій, копії медичних документів, які підтверджують стан здоров`я батька - ОСОБА_7 , копії повідомлень про оплату житлово-комунальних послуг, копію квитанції про сплату за електроенергію, фіскальні чеки (а.с.30-36, 38-43).

Згідно ч.1, 2, 3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи.

Частиною 4 ст. 75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Відповідно до аналізу вказаних норм матеріального права є підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Судом встановлено, що сторони тривалий час перебували у шлюбі, позивачці встановлено ІІ групу інвалідності, вона є непрацездатною особою, а відтак - непрацездатною дружиною в розумінні ч.3 ст.75 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні, на 2022 рік - з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Таким чином, виходячи із норм Закону та змісту довідки про доходи ОСОБА_1 , вона отримує соціальну пенсію в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого у відповідний період часу.

В розумінні положень частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування.

Суд погоджується із тим, що з цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій статті 75 СК України, так і в низці інших приписів СК України (постанова Верховного Суду від 24.06.2021 року у справі № 759/6629/19).

Судом також встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід. Щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, то суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що він на час подання відзиву у справі проживає у АДРЕСА_1 разом з батьками, оскільки на підтвердження цих обставин ним не подано належних доказів. Так само ОСОБА_2 не доведено доказами, що основним і постійним джерелом засобів до існування його батьків є допомога з його боку. Самі по собі копії повідомлень про сплату комунальних послуг не можуть бути підставою для встановлення таких обставин, а з копій фіскальних чеків неможливо встановити кому призначалися лікарські засоби та ким вони були придбані.

Водночас, суд зазначає наступне.

Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обгрунтовуючи свою потребу у матеріальній допомозі, ОСОБА_1 зазначає, що потребує систематичного профілактичного лікування для того, щоб якнайдовше зберегти зір, який залишився. Однак, при цьому, позивачка не зазначає, в чому полягає лікування, необхідне у її випадку, чи забезпечується їй таке лікування під час планових госпіталізацій, чи скеровувалась вона для лікування у філії Центру регенеративної медицини, копію переліку послуг яких вона додала до позову, суму витрат, необхідних для такого лікування.

Вказуючи, що їй систематично потрібно змінювати окуляри, позивачка не зазначає, як часто це необхідно та призначення лікаря у зв`язку із цією обставиною. Одноразове придбання окулярів не може бути належним доказом для підтвердження цих доводів.

Зазначаючи, що загальна місячна сума, яку необхідно витратити на ліки 581,06 грн., ОСОБА_1 не вказує, що саме входить в цю суму, відповідні призначення лікаря та належні докази придбання цих лікарських засобів. З доданих позивачкою фіскальних чеків не можливо встановити, ким та у зв`язку з чим придбавались товари. Те ж стосується фіскальних чеків про оплату послуг в стоматологічному кабінеті.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про тяжкість захворювання її батька, низку захворювань її матері, що потребують дороговартісного лікування, оскільки позивачкою не підтверджено рівня доходів її батьків та необхідності її участі в їх утриманні.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин, суд вважає, що у позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку із їх необгрунтованістю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 264-265, 274, 279, ЦПК України, керуючись ст. 75, 76 СК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя: І.С. Мруць