СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1149/22
Святошинський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді - Горбенко Н.О.
при секретарі- Кравченко А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 20 845, 90 грн., судовий збір в розмірі 908, 00 грн., судовий збір за забезпечення доказів в сумі 469, 00 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 5500, 00 грн., витрати, які він буде змушений понести за правову допомогу адвоката в розмірі 2000, 00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 .Іншим співвласником даної квартири є його рідна сестра, ОСОБА_3 , опікуном якої призначено його за рішенням суду.
В даному позові посилається на те, що 22.09.2020 року він в своїй квартирі виявив ознаки залиття на стелі та стінах в коридорі в куті сполучення з туалетом та ванною кімнатою текла вода, пропало освітлення в ванній кімнаті та коридорі. В подальшому, внаслідок залиття квартири, на стелі і в ванній кімнаті з`явилися чорні плями цвілі та запах мокротиння. Він відразу звернувся з заявою до ЖЕД 8-9, який обслуговує будинок, в результаті чого неодноразово відбувалося обстеження квартири. З моменту огляду квартир 06.10.2020 року і до моменту складання акту 18.01.2021 року членами комісії проводилося обстеження як квартири АДРЕСА_1 так і квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на другому поверсі над його квартирою. Згідно з актом комісії, який складено 18.01.2021 року залиття квартири АДРЕСА_1 сталося внаслідок пошкодження розтрубу каналізаційного трубопроводу в квартирі АДРЕСА_3 . Членами комісії також обстежувалися квартири 3-го, 4-го , 5-го поверхів, які розташовані по стояку, однак витоків не виявлено.
Враховуючи відмову мешканців квартири АДРЕСА_3 від спілкування та відшкодування шкоди в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач вважає, що вартість збитку завданого його квартирі, витрати за проведення експертизи, та судові витрати у вигляді судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги повинні бути відшкодовані відповідачем, оскільки залиття квартири сталося з його вини.
З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 04.10.2021 у справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін.
27.01.2022 року до суду надійшло клопотання від представника позивача, в якій останній просить розглядати справу без його участі та участі позивача, зазначений позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надавав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником даної квартири є його рідна сестра ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору купівлі -продажу квартири від 29.01.1998 року. ОСОБА_3 визнано недієздатною відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2020 року. Згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2020 року, опікуном ОСОБА_3 призначено її брата ОСОБА_1 .
Відповідно до Акту про залиття квартири АДРЕСА_1 , сталося залиття квартири, де виявлено сліди залиття, а саме:
-коридор - в куті сполучення на стінах відшарування шпалер та численні чорні плями загальною площею до 1,3 кв.м та стелі (водоемульсійне покриття) руда пляма загальною площею до 0,3 кв.м
-санвузол - стіни, стеля, підлога суцільно обложені плиткою (наслідки визначити неможливо).
-станом на 05.01.2021 року при наданні доступу до стоякових труб було відсутнє освітлення в санвузлі, зі слів мешканців квартири АДРЕСА_1 відсутнє освітлення в коридорі.
В акті зазначено, що причиною даного залиття є наслідок пошкодження розтрубу каналізаційного трубопроводу в квартирі АДРЕСА_3 , також зазначено, що мешканці квартири АДРЕСА_3 відмовилися від вручення даного акта.
Згідно зі Звітом про оцінку майна від 10.06.2020, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Агенство Експертної оцінки України» розмір матеріального збитку завданого квартирі АДРЕСА_1 з урахуванням фізичного зносу становить 20 845, 90 грн. За проведення звіту позивачем сплачено 5500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №14 від 18.06.2021 року.
Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову було задоволено, витребувано докази:
-з відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Святошинської РДА даних про кількість осіб зареєстрованих та проживаючих у квартирі АДРЕСА_3 ;
- з Центру надання адміністративних послуг Святошшинської РДА даних про власників квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до відповідей наданих на виконання вищезазначеної ухвали суду, а саме витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, станом на 26.08.2021 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто відповідач у справі.
Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно п.6 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими терииторіями, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992року № 572 власники житлових будинків зобов`язані:здійснювати своєчасне проведення їх ремонту;забезпечувати технічне обслуговування конструктивних елементів і технічного обладнання, санітарне обслуговування допоміжних приміщень і прибудинкової території;виконувати умови договірних відносин з підприємствами по обслуговуванню житла.
Відповідно до п.18 Правил Власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.
За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, аналізуючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленим, що причиною залиття квартири позивача є порушення відповідачем правил експлуатації сантехнічного обладнання.
Доказів на спростування обставин, що зазначені у акті про залиття від 18.01.2021 відповідачем не надано, як і не надано доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири позивача та звільнення останнього від відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок залиття квартири, позивач звертався до ТОВ «Агенство Експертної Оцінки України». Згідно зі Звітом та висновком про оцінку майна від 18.06.2021, проведеного даним суб`єктом оціночної діяльності розмір матеріального збитку завданого квартирі АДРЕСА_1 складає 20 845,90 грн., а вартість проведення оцінки розміру майнової шкоди в розмірі 5500,00 грн. підтверджується копією квитанції про оплату позивачем даних послуг.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що Звіт про оцінку майна від 18.06.2021, що складений ТОВ «Агенство Експертної Оцінки України» містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань.
Оцінивши вказаний вище Звіт у сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу при визначенні розміру матеріальної шкоди.
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її задала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача спричинену майнову шкоду внаслідок залиття у розмірі 20 845,90 грн., витрати понесені по оплаті звіту про оцінку у розмірі 5500,00 грн., що підтверджено Акту прийому-передачі наданих послуг від 18.05.2021 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 18.06.2021.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме - стягнення з відповідача на користь позивача спричиненої майнової шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 20 845,90 грн., витрат понесених по оплаті звіту про оцінку у розмірі 5500,00 грн.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З метою захисту порушеного права, позивач звертався за професійною правовою допомогою, та 05.06.2021 року уклав договір №11 про надання правової допомоги адвокатом Хілько О.М. та додатковий договір про надання правової допомоги №1 до договору №11.
Відповідно до акту №1 про надання правової допомоги від 05.06.2021 року, додаткового договору №1 про надання правової допомоги, договору про надання правової допомоги №11, за взаємною згоою, клієнт сплачує, а адвокат отримує гонорар в сумі 2000,00 грн. після прийняття рішення судом по суті позову.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України зарезультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 року у справі № 690/54/18 вказав, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова).
Як вбачається з матеріалів справи, ні адвокатом Хілько О.М., ані позивачем, не було подано відповідної заяви щодо надання ними доказів про оплату гонорару в п`ятиденний термін після ухвалення рішення.
Відтак, враховуючи, що до стягнення підлягають лише фактично понесені та документально підтверджені витрати, а не будь-які витрати заявлені стороною, зокрема, що можуть бути понесені лише в майбутньому, заявлена вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 908, 00 грн. за подання позовної заяви та 454, 00 грн. за подання заяви про забезпечення доказів.
Керуючись 15, 16, 22, 23, 317, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.151 ЖК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальної шкоди завданої залиттям квартири у розмірі 20 845,90 грн., витрат на проведення оцінки розміру майнової шкоди у сумі 5500,00 грн.,
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. за подання позовної заяви до суду та 454, 00 грн. за подання заяви про забезпечення доказів.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Святошинським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О.Горбенко