справа № 274/5502/20
провадження № 2/0274/67/22
Р І Ш Е Н Н Я
21.01.2022 року м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Лободи В.Л.,
представника позивача - адвоката Кравця М.А.,
представника відповідача - адвоката Мєстєчкіна І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку у спільному майні,
І. Короткий зміст позовних вимог:
14.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , сплативши ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості цієї частки та визнати за ним право власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/2 частку гаража, який знаходиться по АДРЕСА_2 , сплативши ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості цієї частки та визнати за ним право власності на 1/2 частки гаража, який знаходиться по АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , та 1/2 частини гаража за тією ж адресою.
Вказує, що 1/6 частина вказаної квартири та 1/2 частина гаража належать ОСОБА_2 , які успадкувала після смерті батька. Прийнявши спадщину, свідоцтво про право на спадщину вона не отримала та його не реєструвала. Зазначає, що у квартирі ОСОБА_2 ніколи не проживала, її особистих речей в квартирі не має, вона не сплачує комунальні послуги, не проводить ремонтних робіт. ОСОБА_2 має у власності інше нерухоме майно. Згоди щодо спільного використання спірного майна не досягнуто. Враховуючи, що частки відповідача у вказаному спільному майні є незначними і не можуть бути виділені в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, вважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
ІІ. Процедура та позиції сторін
22.09.2020 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Відзиву на позов не надходило.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 29.03.2021 у справі призначено будівельно-технічну експертизу. Провадження по справі зупинено до отримання висновку експертизи.
04.06.2021 висновок експерта від 27.05.2021 №СЕ-19/106-21/3720БТ надійшов до суду.
09.06.2021 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду провадженні в справі поновлено.
22.10.2021 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду підготовче провадження закрито. Справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні, представник позивача, ОСОБА_3 , позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначив, що ОСОБА_2 з 2015 проживає в іншому місті, належними їй частками у майні не користується. Додав, що позивачем внесено вартість часток відповідача на депозитний рахунок суду.
Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову, посилаючиь на не дотримання позивачем вимог, передбачених ст. 365 ЦК України. Зокрема, пояснив, що пприпинення права власності на частки у спільному майні завдасть істотної шкоди, оскільки позбавить її права користування на земельну ділянку в частині відповідній до її частки в майні. До того ж, зауважив, що у висновку експерта зазначено не точну вартість майна, а лише імовірну, а тому з таким висновком погодитись він не може.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Згідно з частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно зі статтею 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1994, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_5 , його дружині - ОСОБА_6 , сину ОСОБА_1 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію держаного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 85,8 кв.м. (а.с. 9).
З повідомлення КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 30.07.2020 за №404, вбачається, що станом на 31.12.2012 згідно наявних даних паперових носіїв право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1994, виданого Козятинською дистанцією цивільних споруд. (а.с.8)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2018 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 успадкували після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 по Ѕ частині належного йому майна, а саме 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.17)
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 30.01.2018, на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11)
Як вбачається з договору-дарування від 15.02.2018, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.02.2018, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 Ѕ частину квартири, спільна часткова власність, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.12, 13)
Таким чином позивач є власиком 5/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач має у власності 1/6 її частки.
Також, з повідомлення КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 30.07.2020 за №408, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.05.2004 вбачається, що станом на 31.12.2012 згідно наявних даних паперових носіїв право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.05.2004 виданого виконкомом Бердичівської міської ради. (а.с.32, 33)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2018 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 успадкували після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 по Ѕ частині належного йому майна, а саме гаража за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.88)
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 30.01.2018, на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 гаража за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.92)
Згідно договору-дарування від 15.02.2018, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 15.02.2018, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 Ѕ частину гаража, загальною площею 25,9 кв.м., спільна часткова власність, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.24, 25)
Отже, позивач та відповідач є власниками по 1/2 частки зазначеного гаражу.
За висновком експерта від 27.05.2021 №СЕ-19/106-21/3720БТ (а.с.137-203), ринкова вартість об`єкту нерухомого майна 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 станом на 27.05.2021, імовірно, може становити 38 562,26 грн. Ринкова вартість об`єкту нерухомого майна Ѕ частки гаража, що по АДРЕСА_2 , станом на 27.05.2021, імовірно, може становити 27 880,05 грн. Неможливо виділити в натурі 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . Оскільки габаритні розміри гаражу становлять 4,65м Х 6,80м, то без втрати його функціонального призначення розділити (виділити частку) його не можливо.
На виконання приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України ОСОБА_1 внесено 66 442,31 грн., що підтверджується квитанцією №56665424 від 25.06.2021 (а.с.210), та відповідає висновку експерта 27.05.2021 №СЕ-19/106-21/3720БТ.
Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 30.07.2020 № 218478365 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить: квартира АДРЕСА_3 ; на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_4 . (а.с.19-20)
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Аналіз положень статті 365 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.
Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
В ході судового розгляду справи на підставі досліджених доказів, судом встановлено наявність всіх підстав, передбачених п.п. 1-4 ч. 1, ч. 2 ст.365 ЦК України, для задоволення позову в частині припинення права власності відповідача.
Так, судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить 1/6 частина спірної квартири, що на переконання суду, порівняно з часткою позивача у праві спільної власності на квартиру, яка становить 5/6 частини є незначною.
Належна відповідачу частина квартири не може бути виділена в натурі, що встановлено висновком експерта. Спірна квартира є неподільною.
Також, висновком експерта встановлено, що розділити гараж чи виділити його частку без втрати його функціонального призначення його не можливо.
Сторонами не досягнуто згоди щодо спільного користування та утримання майна. Крім того, у спірній квартирі відповідач не проживає, часткою гаражу не користується.
Посилання представника відповідача на невідповідність висновку екперта, суд не приймає доуваги, оскільки, будучи ознайомленим із висновком експерта, та не погоджуючись з оцінкою нерухомого майна, яка є імовірною, представник відповідача, під час підготовчого провадження клопотання про проведення повторної експертизи не заявляв.
З урахуванням приписів ст. ст. 102, 106 107, 108, 110 ЦПК України суд бере до уваги висновок експерта від 17.06.2020 року як належний доказ по справі.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи представника відповідача про те, що припинення права на частку в спірній нерухомості завдасть відповідачу істотної шкоди, суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідач має житло: квартира АДРЕСА_3 ; та квартира АДРЕСА_4 слідопитів в м.Кременчук, доказів неможливості проживати у вказаних квартирах суду не надано, а спірна нерухомість нею не використовувалась.
Крім того, суд не вважає припинення права власності на 1/6 частину спірної квартири та 1/2 частину спірного гаража істотним порушенням прав відповідача і з огляду на те, що в рахунок компенсації частки відповідача позивачем пропонується грошова компенсація вартості нерухомості, на яку відповідач має право, визначена на рівні ринкових цін на житло і підтверджена висновком експертизи.
Тому, суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідача на частину спірних квартири та гаража не завдасть істотної шкоди її інтересам. Доказів того, що припинення права власності відповідача на частку у спірній нерухомості завдасть істотної шкоди членам її сім`ї, відповідачем не надано.
На виконання приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України ОСОБА_1 внесено 66 442,31 грн., що підтверджується квитанцією №56665424 від 25.06.2021 (а.с.210), та відповідає висновку експерта 27.05.2021 №СЕ-19/106-21/3720БТ.
Крім того, при вирішенні спору суд враховує, що відповідач не вживає будь-яких заходів з метою вирішення даного спору, не вживає будь-яких дій щодо компенсації позивачу вартості його часток у праві спільної часткової власності.
Повно і всебічно встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, визначених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні з виплатою їй грошової компенсації у розмірі 66 442,31 грн, та визнання права власності на цю частку, відповідно до позовних вимог, за ОСОБА_1 .
Суд вважає, що таке втручання у право приватної власності відповідача, відповідає закону, є співмірним і пропорційним з урахуванням інтересів всіх співвласників.
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.
Вимога про відшкодування судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не подано доказів того, що на момент звернення до суду ним були понесені витрати на правничу допомогу.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суддя
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку у спільному майні - задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , сплативши ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості цієї частки.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 .
Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку гаража, який знаходиться по АДРЕСА_2 , сплативши ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості цієї частки.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки гаража, який знаходиться по АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.
У стягненні витрат на професійну правничу (правову) допомогу відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2022

Суддя Т.Б.Большакова