Справа № 496/4334/21
Провадження № 2-о/496/7/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України з моменту народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 по теперішній час, у тому числі станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є уродженкою с. Залізничне Болградського району Одеської області. З народження і по теперішній час вона проживає на території України, за її межі ніколи не виїжджала. Її батько за національністю болгарин, а мати - молдаванка, шлюб між батьками було зареєстровано Алботською сільською радою Тараклійського району Республіки Молдова. Через те, що вона проживала у неблагополучній родині, розпорядженням Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 06 грудня 2000 року №424 її було влаштовано в КЗ «Кілійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів», де вона провчилась з 07 березня 2001 року по 22 липня 2002 рік. Після закінчення школи-інтернату вона навчалась в ПТУ №24 в смт. Саврань Одеської області. По досягненню повноліття та закінчення училища вона стала на облік в КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян», де і перебуває зараз. Вона звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з метою оформлення паспорта громадянина України, але листом №П-926/6/5101-21 від 27 липня 2021 року їй було повідомлено про необхідність надання додаткових підтверджуючих документів щодо проживання/перебування на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У зв`язку з викладеним, вона звернулась до суду з даною заявою.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, але від її представника - адвоката Осадчої Н.В. до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що на задоволенні заявлених вимог наполягає та просить справу розглянути без її участі.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки.

Приймаючи до уваги заяву представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженкою м. Болград Болградського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Батьками заявниці є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за національністю болгарин, а матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за національністю - молдаванка. Місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 . Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано Алботською сільською радою Тараклійського району Республіки Молдова, актовий запис про шлюб №15 від 15.07.1982 року. Вказане підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №1 від 11 грудня 2019 року (а.с.11).

Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації Одеської області №424 від 06 грудня 2000 року заявницю, яка на той час була неповнолітньою, було влаштовано в школу-інтернат (а.с.9).

З 07 березня 2001 року по 22 липня 2002 рік заявниця навчалась в Кілійській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат для дітей з вадами розумового розвитку, про що свідчить лист директора школи-інтернату №21 від 04 березня 2019 року та свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.7, 8).

Після закінчення школи-інтернату у 2002 році заявниця вибула на навчання до Савранського ПТУ №24 в смт. Саврань Одеської області, згідно довідки директора ПТУ-24 №196 від 04 вересня 2002 року (а.с.7 зворот).

По досягненню повноліття та закінчення училища заявниця стала на облік в КУ «Обласний центр обліку бездомних громадян», де і перебуває зараз, відповідно до довідки Суворовського РУ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області №5116-2788/5116.1-19 від 28 грудня 2019 року (а.с.6).

Заявниця звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з метою оформлення паспорта громадянина України, але листом №П-926/6/5101-21 від 27 липня 2021 року їй було повідомлено про необхідність надання додаткових підтверджуючих документів щодо проживання/перебування на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Факт проживання заявниці з народження - 03 квітня 1985 року по 06 березня 2001 року, включно з 24 серпня 1991 року та ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Залізничне Болградського району Одеської області, тобто на території України, підтверджується актом, складеним 02 вересня 2021 року робітниками села Залізничне Болградської міської ради в особі старости ОСОБА_4 , діловода ОСОБА_5 та депутата ОСОБА_6 (а.с.12).

Заявниця вказує, що з народження і по теперішній час проживала і проживає в Україні, за її межі ніколи не виїжджала. Наразі вона проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка виконавчого комітету Біляївської міської ради №274 від 24 січня 2018 року (а.с.10).

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України особою залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України заявниці необхідно для набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки у судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання заявниці на території України, а тому є підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 по теперішній час, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 25 січня 2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра