Справа № 627/1110/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого - Вовк Л. В.

з участю секретаря - Полешко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Козіївське», що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, після померлої матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що його мати ОСОБА_2 за життя працювала та була прийнята в 1995 році в члени колгоспу імені Леніна, а в 1996 р. в члени КСП імені Леніна. 30.01.1996 року був виданий, а 29.10.1997 року зареєстрований Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230, однак в список додаток до вказаного Державного акту на право колективної власності на землю, матір, як член КСП, що має право на земельну частку (пай), включена не була. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя ОСОБА_2 не отримувала. На думку позивача, мати набула право на земельну частку (пай), оскільки була членом КСП на час видачі Державного акту, але не встигла оформити правовстановлюючий документ. В травні 2019 року мати позивача померла та позивач в порядку спадкування звернувся до нотаріальної контори з заявою про успадкування земельної частки (паю) після померлої матері, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай).

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував та просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові докази по справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 02.08.1994 року була прийнята на роботу дояркою в колгосп імені Леніна та 25.12.1995 року звільнена з роботи; 20.02.1996 року прийнята дояркою в КСП імені Леніна,18.01.1997 року звільнена з роботи за власним бажанням, що підтверджують записи в трудовій книжці ( а.с. 14 на зворотній сторінці, а.с.15).

Згідно архівної довідки Богодухівської РДА Харківської області, ОСОБА_2 29.09.1995 року прийнята в члени колгоспу імені Леніна; 29.12.1995 року виключена з членів колгоспу, згідно поданої заяви. 30.03.1996 року ОСОБА_2 прийнята в члени КСП імені Леніна. Відомості про виключення із членів КСП, згідно вказаної довідки, відсутні ( а.с.16).

Згідно рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 16.02.1996 року, колгосп імені Леніна був реорганізований в КСП імені Леніна (протокол №1 від 16.02.1996 року), а з 11.02.1997 року КСП імені Леніна перейменовано в КСП «Козіївське», згідно рішення уповноважених членів КСП (протокол №1 від 11.02.1997 року) ( а.с. 17).

Як свідчить довідка відділу №4 Управління у Богодухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.10.2021 року, ОСОБА_2 не включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР -18-00-000230, зареєстрованого за № 5 від 29.10.1997 року, згідно Книги записів державних актів на право колективної власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Козіївське» на її ім`я не виготовлявся (а.с. 18 зворотня сторінка).

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» (колишнє -КСП імені Леніна) серії ХР 18-00-000230 виданий 30.01.1996 року, на підставі рішення Краснокутської районної ради Харківської області від 07.07.1995 року за №312. ( а.с. 44)

29.10.1997 року Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 5 ( а.с.18).

Відповідно до довідки Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03.07.2018 року, розмір земельної частки (паю) по КСП «Козіївське» на території Козіївської сільської ради, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), становить 3,47 умовних кадастрових гектар ( а.с. 20) .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08.05.2019 року ( а.с. 10).

На час смерті ОСОБА_2 , з нею в одному будинку проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 її син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. ( а.с. 11)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону та звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа № 263 /2021 року. Однак, постановою державного нотаріуса від 16.10.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що відсутні документи на майно померлої ( а.с. 19).

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зістаттями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статей 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95.

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Указу Президента України №720/95 мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України, в редакції від 22 червня 1993 року, та зазначеного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

В даному випадку доводи позивача про те, що померла спадкодавиця ОСОБА_2 , на його думку, мала право на земельну частку (пай) , оскільки вона була членом КСП на дату видачі Державного акту , але не встигла виготовити правовстановлюючий документ та через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) ,він не може успадкувати право на земельну частку (пай), не заслуговують на увагу та заявлених вимог не підтверджують.

Член КСП, якого не було включено у список, що є додатком № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю або в додатковий список, якому не видано сертифікат на земельну частку (пай), мав би реалізувати свої права щодо захисту права на земельну частку (пай) за час свого життя.

Разом з тим, ОСОБА_2 , яка померла в травні 2019 року, за наявності передумов для набуття права на земельну частку (пай), своїм правом на отримання безоплатно частки землі в землях колективної власності КСП « Козіївське » у встановленому порядку не скористалася, хоча Державний акт на право колективної власності на землю КСП « Козіївське» ( колишнє - КСП імені Леніна) було видано 30.01.1996 року.

Дії підприємства щодо не включення до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельний пай, ОСОБА_2 за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося.

Таким чином, право на земельну частку (пай), яке позивач просить встановити за ним у порядку спадкування, спадкодавець за життя не набув, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Такі висновки узгоджується з викладеним в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 372/510/17-ц провадження № 61-28880св18, яка враховується судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України та в якій вказано про неможливість наділення особи правом на земельну частку (пай) у приватну власність після її смерті.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 за життя у встановленому законом порядку порушувала питання про включення її до списку на право отримання та видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Козіївське» . Отже за життя спадкодавець не набула такого права на земельну частку (пай), а тому таке право не увійшло до складу спадщини після її смерті та не може перейти до позивача у порядку спадкування.

За наведених обставин суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Судові витрати у справі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає залишити за позивачем.

Керуючись ст. 1216, 1218, 1219 ЦК України, ст.22, 23 ЗК України ( в ред.1993 року), п.1,2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95, ст. 10, 12, 13, 81, 83, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст.354 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, юридична адреса : вул. Охтирська, 1, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002.

Суддя Вовк Л. В.