Справа № 346/4781/21
Провадження № 2/346/246/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Сав`яка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт - Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.09.2021 року він отримав листа приватного виконавця Кушніра О.В. з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 66875750 від 17.09.2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт - Капітал» заборгованості в розмірі 8 095,22 грн. на підставі виконавчого напису № 77182, вчиненого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. У зв`язку з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 809,52 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн.

Вважає, що дії приватного нотаріуса вчинені без належних правових підстав, з огляду на те, що останнім не перевірено факту безспірності вимог ТОВ «Вердикт-Капітал»; виконавчий напис вчинено в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; кредитний ліміт в сумі 1 000 грн. встановлений на картковий рахунок, а нотаріально посвідчений кредитний договір між АТ «Укрсоцбанк» та позивачем не вчинявся. Крім того, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис вчинено щодо заборгованості, по якій минуло більше 3-х років з дня виникнення права вимоги.

Зазначає, що в 2013 році він дійсно отримав в АТ «Укрсоцбанк» кошти в розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Впродовж останніх 8 років АТ «Укрсоцбанк» не звертався до нього із будь-якими письмовими претензіями та/або вимогами щодо погашення заборгованості чи про її стягнення в судовому порядку. Згідно з рішенням Правління Національного Банку України від 24.10.2019 року НБУ відкликав банківську ліцензію та виключив АТ «Укрсоцбанк» з Державного реєстру банків, що пов`язане із завершенням реорганізації вказаного банку шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Первинний кредитор АТ «Укрсоцбанк» та новий кредитор ТОВ «Вердикт - Капітал» не направляли, а позивач не отримував вимоги про повернення будь-якої заборгованості, щодо якої вчинено виконавчий напис, а нотаріус не перевірив наявності доказів належного направлення та отримання вказаного листа - вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Тому позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із 908 грн. сплаченого судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Ковріжних В.В. 26.01.2022 року подав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у його та позивача відсутності (а.с. 175).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с. 43, 83). Причин своїх неявок представник відповідача суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, від них не надійшло заяв про розгляд справи у їхній відсутності.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача і третіх осіб.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 21.05.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 0355/025032-ZP, (анкета № 35 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк»), за умовами якого позивачеві відкрито поточний картковий рахунок № НОМЕР_1 в українській гривні із встановленням кредитної лінії. Сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, встановлюються за ставкою 0,00 % річних. Банк може встановити клієнту кредитну лінію в сумі не більше 50 000,00 грн., строком на рік, тобто 364 (365) календарних днів з моменту надання кредиту, з можливістю його автоматичного продовження. Процентна ставка за користування кредитною лінією складає 30,00 % річних. Дата погашення щомісячного платежу - до 15 числа місяця. Також позивачеві відкрито поточний картковий рахунок із встановленням кредитної лінії («Кредитка») № НОМЕР_2 в гривні. Банк може встановити клієнту кредитну лінію в сумі не більше 50 000,00 грн. строком на рік, тобто на 364 (365) календарних днів, з моменту надання кредиту з можливістю його автоматичного продовження. Процентна ставка за користування кредитною лінією до 15 числа місяця, наступного за місяцем формування щомісячної виписки 0,10 % річних, з 15 числа місяця, наступного за місяцем формування щомісячної виписки 30,00% річних. Дата погашення щомісячного платежу - 15 число місяця (а.с. 171-172).

Судом також встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 77182, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 0355/025032-ZP від 21.05.2013 року, укладеним з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-ІУСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/1 від 29.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 25.05.2021 року. Сума заборгованості складає 7 445,22 грн., а також 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису (а.с. 124, 173).

Згідно з копією заяви про примусове виконання рішення (вх.12838 від 17.09.2021 року) ТОВ «Вердикт Капітал» як стягувач звернулося до приватного виконавця Кушніра О.В. щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 125).

17.09.2021 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66875750 щодо виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 17).

17.09.2021 року цим же приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у ВП № 66875750, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 809,52 грн. (а.с. 18).

17.09.2021 року вказаним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 66875750, якою визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: загальна сума мінімальних витрат - 300 грн. (а.с.19).

06.10.2021 року цим же приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 66875750 з примусового виконання вказаного виконавчого напису ( а.с. 127).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року в справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року в справі № 910/13233/17.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як встановлено судом, укладений між АТ «Укрсоцбанк`та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально (а.с. 171-172). В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій форм, визнані нечинними з дня їх прийняття.

Таким чином, в даному випадку в нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі №201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Також слід зазначити, що в оспорюваному виконавчому написі вказано, що сума заборгованості складає 7 445,22 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1 078,92 грн.; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 3 388,51 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 3 611,28 грн.; строкова заборгованість за комісією 261,85 грн.; строкова заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 2 715,94 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 650 грн. Стягнення проводиться за період з 29.01.2019 року по 25.05.2021 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і приватним нотаріусом Грисюк О.В.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Однак, в даному випадку, всупереч викладеному, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Грисюк О.В. не врахувала та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розмір невиконаних зобов`язань за кредитним договором визначено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та без проведення детального помісячного його розрахунку. Окрім цього, приватний нотаріус не перевірила наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від ТОВ "Вердикт Капітал" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Тобто, з установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивача надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Також відсутні докази на підтвердження того, що позивач був повідомлений про зміну кредиторів у зобов`язанні (про дві переуступки вимоги: спочатку від АТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а потім від ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», до ТОВ «Вердикт Капітал»), та слід звернути увагу, що не відомо чи були вказані документи представлені і нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис.

Тобто, приватний нотаріус, хоча і посилається на існування таких договорів, однак, не представляться можливим встановити чи перевірив він і яким чином наявність правових підстав у ТОВ «Вердикт Капітал`стягувати з позивача суму кредиту, в тому числі звертатися із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки не підтверджено, що такі договори про відступлення права вимоги надавалися нотаріусу, як і не надано їх суду.

Слід звернути увагу і на положення п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, за яким визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Однак, коли настав такий строк суду не представляється можливості встановити та перевірити, оскільки у виконавчому написі він не вказаний, а лише зазначено, що «строк платежу за кредитним договором № 0355/025032-ZP від 21.05.2013 року настав» та що «стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 21.05.2021 року». При цьому, жодної інформації за попередній період немає, як і відсутні докази про підставність нарахування заборгованості у вказаний період та про згоду з нею позивача.

Тобто, ні розрахунку заборгованості з вказівкою на періоди її виникнення, ні договорів про уступку вимоги суду не надано. Відповідач не надав жодних доказів, що вимоги заявлені в межах встановленого строку. Більше того, останній, будучи неодноразово повідомлений про розгляд даної справи, жодних спростувань щодо обґрунтування позовних вимог позивачем не надав.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року).

Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с. 14). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 77182, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0355/025032-ZP від 21.05.2013 року в сумі 7 445 (сім тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 22 копійки, а також 650,00 (шістсот п`ятдесят) гривень плати за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвів, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення через Коломийський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвів, 5-Б, .

Треті особи:

Приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, 08132, м. Вишневе, вул. Європейська, 11, Києво-Святошинський район Київської області.

Приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, буд.4, офіс 2.

Повний текст рішення складено 27 січня 2022 року.

Суддя Яремин М. П.