Номер провадження 2/243/900/2022
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне )

«02» лютого 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Корчма О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі судового наказу виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2017 року по справі № 263/12889/17, стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2017 року та до повноліття дитини.

На виконання вищевказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження № 60213679, про що свідчить постанова від 07 жовтня 2019 року.

На теперішній час, у порівнянні із 2017 роком, у нього змінилися обставини, які суд повинен враховувати при стягненні аліментів, що передбачено ст. 182 Сімейного Кодексу України, а саме 08 серпня 2018 року між ним та ОСОБА_6 було укладено шлюб. В період шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до довідки № 181 від 08 червня 2021 року він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною та донькою.

Дружина на теперішній час знаходиться на обліку по вагітності у лікаря-гінеколога, попередній термін полог - жовтень 2021 року. Згідно з довідкою № 16/08-01 від 16 серпня 2021 року він працює у ФОП ОСОБА_8 з 01 червня 2021 року за основним місцем роботи та займає посаду водія автотранспортних засобів. Його посадовий оклад становить 6 551, 55 гривень. Із урахуванням утриманих податків його заробітна плата становить 5 274 грн.

Встановлений судом розмір аліментів, який стягується з нього на користь ОСОБА_4 , а саме 1/4 частини його доходу, є занадто великим для нього, ставить його в дуже скрутне матеріальне становище, оскільки він також повинен утримувати свою малолітню доньку, сплачувати комунальні платежі та інше.

Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2017 року по справі № 263/12889/17, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітньої

дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 02 лютого 2022 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.

Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача нею не отримується (а.с.38).

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Конверт із судовою повісткою для ОСОБА_4 на 02 лютого 2022 року повернувся до суду із відміткою АТ "Укрпошта" про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням сторони (а.с.38).

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_4 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах прави доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2).

Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу.

Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї засади не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення перешкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним законом права суб`єктів цивільного провадження.

У загальному розумінні рівність перед законом означає обов`язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обставина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать приписам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов`язків всіх суб`єктів провадження.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження, виданого 02 червня 2016 року, Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Актовий запис № 1140, ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_9 - матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За змістом ст.170 ЦПК України судовий наказ, виданий відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.161 цього кодексу (заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів) скасуванню не підлягає; у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що Судовим наказом № 263/12889/17, виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 13 жовтня 2017 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2017 року до повноліття дитини (а.с. 19).

Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куниці

О.А. від 07 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання Судового наказу № 263/12889/17, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 13 жовтня 2017 року (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В той час, ст. 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, зі Свідоцтва про шлюб, виданого 08 серпня 2018 року, Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Актовий запис № 519, вбачається, що 08 серпня 2018 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_10 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » (а.с. 12).

Свідоцтва про народження, виданого 06 вересня 2018 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Актовий запис № 1087, вбачається, що ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_12 - матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26 жовтня 2021 року, Актовий запис № 1220, ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_12 - матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.40).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір

аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно з положеннями п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з набранням рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 , від якого має двох малолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які перебувають на його утриманні. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 181 від 08 червня 2021 року (а.с.11).

Також, згідно з довідкою № 16/08-01 від 16 серпня 2021 року ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_8 з 01 червня 2021 року за основним місцем роботи та займає посаду водія автотранспортних засобів. Його посадовий оклад становить 6 551,55 гривень. Із урахуванням утриманих податків його заробітна плата становить 5 274,00 грн. за липень 2021 року (а.с.10).

Так, в силу приписів ст.2 Конвенції про права дитини «Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження,

майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

08 липня 2017 року набув чинності закон України №2037-У111 від17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» яким внесено зміни у ст.182 Сімейного кодексу України і ч.2 викладена в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - 1/2 частину заробітку.

Тобто законодавцем визначено залежність розміру аліментів від кількості дітей платника аліментів.

Якщо врахувати що позивач на одну дитину сплачує ј частину від заробітку, то на трьох дітей він має сплачувати 1/2 частину. Від так діти, старша дитина та менші, знаходяться не в однаковому матеріальному забезпеченні, що є не правильним, оскільки розмір матеріального забезпечення для всіх дітей позивача повинен бути однаковим.

Таким чином, суд приходить до переконання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі Судового Наказу № 263/12889/17, виданого 13 жовтня 2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, з 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як стягнення аліментів саме в такому розмірі буде достатнім для утримання ним малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зменшення розміру аліментів відповідатиме інтересам малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які також знаходяться на його утриманні, оскільки відповідач також є батьком цих дітей, при цьому суд зазначає, що ОСОБА_3 , як батько цих дітей, повинен їх утримувати, дбати про їх фізичний та духовний розвиток до досягнення ними повноліття, та забезпечувати гідні умови для життя та розвитку цих дітей.

З урахуванням наведеного суд вбачає наявність підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_4 за Судовим наказом № 263/12889/17 від 13 жовтня 2017 року на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 182,192 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Судового наказу № 263/12889/17, виданого 13 жовтня 2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, з 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти у зміненому розмірі стягувати від дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2022 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова