Провадження № 2/643/732/22
УХВАЛА

28.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.12.2021 відкрито провадження у справі № 643/20069/20, в порядку статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, зобов`язано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради відповідно до положень ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке в подальшому відкладалося.

Під час підготовчого засідання відповідачем заявлено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, обґрунтоване тим, що у нього є сумніви, що ОСОБА_3 є його донькою.

У підготовчому засіданні позивач заперечувала проти призначення судово-генетичної експертизи.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судово-генетичної експертизи, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 121 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Однак, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини (ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України).

Приписами ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку, позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав для позбавлення батьківських прав передбачених ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Крім того, за другою вимогою позивача предметом доказування у справі є наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною і особою, до якої пред`являється вимога про стягнення аліментів, знаходження неповнолітньої дитини на утриманні особи, що пред`явила позов про стягнення аліментів та інших підстав визначених ст. 182 Сімейного кодексу України.

Таким чином, розгляд питання щодо оспорювання батьківства не є предметом позову у даній справі та зустрічний позов відповідачем по справі не подано.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідачем не подано зустрічного позову про оспорення свого батьківства та про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, а встановлення даного факту не входить до предмету доказування у даній справі, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про призначення експертизи не підлягає задоволенню.

Також суд зазначає, що згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 140 Сімейного кодексу України стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Згідно з ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З огляду на вищезазначене. Клопотання відповідача про призначення судово-генетичної експертизи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 122, 136 Сімейного кодексу України, ст. ст. 13, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи.

2. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.01.2022 року.

Суддя Н.В. Новіченко