Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/14/2022 Справа № 641/9193/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Фанда О.А.,

секретаря судових засідань Зюкіної К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

в с т а н о в и в:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги посилався на те, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває судовий наказ № 641/9193/19 виданий 3 грудня 2019 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 7 листопада 2019 року і до повноліття дитини.

Ще до відкриття виконавчого провадження він, ОСОБА_1 , сплачував аліменти в добровільному порядку.

21 вересня 2020 року державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості по аліментам та встановлено, що станом на 7 листопада 2019 року сума переплати по аліментам становить 28400 грн. Однак 16 липня 2021 року він отримав від державного виконавця розрахунок заборгованості станом на 7 листопада 2021 року, в якому переплата вже була відсутня, натомість встановлено наявність заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив визнати дії державного виконавця зі списання суми переплати у розмірі 28400 грн станом на 7 листопада 2019 року незаконними та зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок сплачених ним аліментів, згідно якого станом на 7 листопада 2019 року сума переплати по аліментам складає 28400 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності, викладені в скарзі вимоги підтримав в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, письмових заперечень проти скарги не подала.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, подав письмові заперечення проти скарги та надав суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також копії матеріалів виконавчого провадження вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Цивільним процесуальним кодексом України, а саме розділом VІІ врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень.

За нормами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває судовий наказ № 641/9193/19 виданий 3 грудня 2019 року про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 7 листопада 2019 року і до повноліття дитини.

23 грудня 2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Відповідно до частин першої та другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно розрахунку державного виконавця від 30 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 30 липня 2020 року становить 20425,88 грн.

При цьому до скарги ОСОБА_1 надано копію розрахунку державного виконавця заборгованості по аліментам станом на 7 листопада 2019 року, де встановлено наявність переплати по аліментам в розмірі 28400 грн.

Згідно пояснень державного виконавця, які підтверджуються матеріалами виконавчого провадження, державним виконавцем помилково враховано платежі, які були здійснені боржником до 7 листопада 2019 року, тобто до початку примусового стягнення.

31 травня 2021 року державним виконавцем розраховано заборгованість по аліментам відносно ОСОБА_1 та встановлено наявність заборгованості в розмірі 27396,80 грн.

Станом на 28 грудня 2021 року заборгованість боржника становить 39139,90 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З огляду на вищезазначене, відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості боржника по аліментам, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 259, 260, 263, 447, 448, 451 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя -О. А. Фанда