Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1707/20 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 32 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №935/1707/20 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод Коростишівський», державного реєстратора Старосілецької сільської ради Коростишівського району Пашинської Д.В. про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 ,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод Коростишівський» (далі - СТОВ «Племзавод Коростишівський» або товариство) та Державного реєстратора Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинської Дарини Валентинівни.

Просила: визнати недійсним договір оренди земельних ділянок площею 2,5446 га з кадастровим номером :08:000:0104 та площею 0,6698 га з кадастровим номером :12:000:1104, укладений 17 травня 2018 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Племзавод Коростишівський»; скасувати рішення державного реєстратора Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинської Д.В. від 29 травня 2018 року: індексний номер 41308215 про реєстрацію права оренди за СТОВ «Племзавод Коростишівський» земельної ділянки площею 0,6698 га з кадастровим номером :12:000:1104 строком на 15 років та індексний номер 41308214 про реєстрацію права оренди СТОВ «Племзавод Коростишівський» земельної ділянки площею 2,5446 га з кадастровим номером :08:000:0104 строком на 15 років із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належать дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5446 га з кадастровим номером :08:000:0104 та площею 0,6698 га з кадастровим номером :12:000:1104, що розташовані на території Коростишівського району Житомирської області. Більше 10 років потому ОСОБА_1 уклала договір оренди зазначених земельних ділянок із СТОВ «Племзавод Коростишівський». Вважаючи, що термін договору оренди з СТОВ «Племзавод Коростишівський» закінчився, ОСОБА_1 звернулася до іншої юридичної особи для укладення договору оренди земельних ділянок та дізналася, що 17 травня 2018 року нею укладений договір оренди з СТОВ «Племзавод Коростишівський» терміном на 15 років, але вона такого договору не укладала та вважає, що попередній договір оренди до органу реєстрації не подавався і дата в ньому змінена на 2018 рік та дописано термін оренди 15 років. Посилається на те, що вказаний договір оренди від 17 травня 2018 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона не мала волевиявлення на його укладення, а отримання орендної плати не є підставою вважати, що між сторонами існують договірні правовідносини. Також, всупереч вимогам, діючої станом на 17 травня 2018 року Типової форми договору оренди землі, в п.5 оспорюваного договору не зазначена нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, відсутні посилання на кадастрові номери земельних ділянок та їх ціну окремо одна від одної. Договір не містить істотних умов договору, зокрема щодо строку оренди та розміру орендної плати. В пункті 8 договору термін дії оренди спочатку був вказаний цифрою, виправлений (змінений) шляхом дописки на «15» років. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оренду землі» розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але пункт 9 договору не містить значення такого еквіваленту.

Протокольною ухвалою Коростишівського районного суду від 20 травня 2021 року замінено відповідача у справі - державного реєстратора Козіївської сільської ради Пашинську Дарину Валентинівну на державного реєстратора Старосілецької сільської ради Пашинську Д.В. у зв`язку з тим, що Козіївська сільська рада була реорганізована шляхом приєднання до Старосілецької об`єднаної територіальної громади, а державний реєстратор Пашинська Д.В. переведена на посаду державного реєстратора Старосілецької об`єднаної територіальної громади (а.с.139).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що договір оренди від 17 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Племзавод Коростишівський», не відповідає вимогам чинного законодавства. У ОСОБА_1 не було вільного волевиявлення на його укладення. Крім того, текст договору викладений на бланку, затвердженому постановою КМУ від 03 березня 2004 року №220, який не враховує зміни, які відбулися станом на 17 травня 2018 року. Така обставина свідчить про те, що бланк договору був заповнений на початку 2000 років на старому бланку, а в 2018 році дописана дата та строк договору, кадастрові номери, яких не було в 2000 роках. Дана обставина пояснює наявність записів різними почерками. Вважає, що відповідач не виконав ухвали суду про витребування оригіналу договору оренди, чим умисно ухилився від виконання процесуального обов`язку з метою уникнення проведення судової експертизи, яка б засвідчила підробку договору. Крім того, відмова представника позивача від призначення судово-технічної експертизи ґрунтувалась виключно на відсутності об`єкта дослідження - оригіналу договору. Також чинне законодавство не містить приписів щодо обов`язкової наявності оригіналу договору у власника земельної ділянки. Проте факт відсутності оригіналу договору оренди землі в орендаря викликає сумнів, оскільки договір оренди є первинним документом, на підставі якого ведеться облік орендованої землі, проводиться оплата оренди та сплачуються відповідні податки і збори. Відсутність такого документа не дає підстав товариству стверджувати, що він орендує конкретні земельні ділянки. Вважає, що сам по собі факт отримання ОСОБА_1 орендної плати не є достатньою підставою вважати, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо обумовлених земельних ділянок.

У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «Племзавод Коростишівський» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Наполягає на тому, що оспорюваний договір існує та у позивача було волевиявлення на його укладення, а підстави позову взаємовиключні. На підтвердження погодження сторонами розміру орендної плати надані докази отримання позивачем орендної плати за користування земельними ділянками за 2018-2019 роки. Особисто позивач слідчому в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000627 повідомила про те, що дійсно уклала договори оренди з СТОВ «Племзавод Коростишівський» на різні терміни та в різні роки, претензій не має, а заяву з приводу підробки договору оренди не писала (заява позивача від 06 серпня 2020 року). Вважає оскарження діючого договору оренди землі недобросовісною конкуренцією. Твердження про відсутність в договорі таких істотних умов, як строк оренди та розмір орендної плати, спростовуються змістом самого договору (пунктами 8, 9-14 договору оренди землі). Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним обов`язково потрібно встановити, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Отже, суд повинен встановити істотність умов договору, які відсутні в договорі та, чи порушуються цим права та інтереси позивача. Сам лише факт відсутності в договорі оренди істотної умови не є підставою для визнання такого договору недійсним, якщо не буде доведено порушення цим прав позивача. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Державний реєстратор Старосілецької сільської ради Коростишівського району Пашинська Д.В. відзиву на апеляційну скаргу не подала. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені. Повідомлення представника учасника справи вважається повідомленням цієї особи. СТОВ «Племзавод Коростишівський» спрямувало заяву про проведення розгляду справи без участі його представника. Учасники справи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не скеровували. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до змісту ст.372 ЦПК України неявка сторін та їх представників не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5446 га з кадастровим номером :08:000:0104 та площею 0,6698 га з кадастровим номером :12:000:1104, що розташовані на території Коростишівського району Житомирської області.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Позивач набула право власності на земельні ділянки на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 25 грудня 2013 року, які видані приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Серьожкіною О.М. відповідно номер 983, 984, що підтверджується актуальною інформацією станом на 25 червня 2020 року про право власності за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-11).

Частиною першою ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Між ОСОБА_1 (орендодавець) та СТОВ «Племзавод Коростишівський» (орендарем) 17 травня 2018 року в письмовій формі укладений договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 надала, а СТОВ «Племзавод Коростишівський» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5446 га з кадастровим номером :08:000:0104 та площею 0,6698 га з кадастровим номером :12:000:1104, що підтверджуються завіреною державним реєстратором копією роздруківки з електронного реєстру вищевказаного договору оренди.

У пункті 8 договору оренди землі зазначено, що правочин укладений на 15 років та у пункті 9 визначена орендна плата.

Із платіжних відомостей за 2018-2019 року вбачається, що на виконання умов договору оренди землі позивач отримувала орендну плату (а.с.58-59).

Розглядаючи спір про визнання договору оренди землі недійсним, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача у зв`язку з відсутністю в оспорюваному договорі оренди певних умов, визначити істотність цих умов і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За положеннями частини першої ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі», яка діяла у такій редакції на час укладення договору оренди землі, унормовувала, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Договір оренди міг передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебували у власності одного орендодавця.

У протоколі допиту свідка позивач підтвердила той факт, що 17 травня 2018 року укладала та підписувала з СТОВ «Племзавод Коростишівський» договір на 15 років (а.с.97-98).

Отже, договір оренди землі від 17 травня 2018 року сторонами підписаний.

У договорі зазначені усі істотні умови, які передбачалися на час його укладення: кадастрові номери земельних ділянок :08:000:0104 та :12:000:1104), місце їх розташування (Коростишівська міська рада діл. №104), розміри земельних ділянок (2,5446 га та 0,6698 га), строк дії договору оренди землі (15 років), орендна плата (3% натуральна оплата, яка вноситься до 31 грудня поточного року, переглядається через п`ять років та у разі невнесення орендної плати у строки стягується пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення (пункти 1,2,8,9,1,13-14 договору оренди землі).

Отже, сторонами правочину досягнута згода з усіх істотних умов договору, а доводи апеляційної скарги з цього приводу не відповідають обставинам справи. Крім того, позивач отримувала оренду плату за 2018-2019 роки та з приводу порядку її виплати та розміру тощо претензій до орендаря не мала, а тому орендодавець не довела, що її право порушується або порушено.

За таких обставин, договір оренди землі від 17 травня 2018 року вважається укладеним. Правочин, який вчинений, може бути визнаний недійсним. Визнання такого договору недійсним є ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним.

Частиною третьою ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої ст.215 ЦК України.

Разом із тим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підробка щодо строку оренди належними чи допустимими доказами не доведена.

Від призначення судово-технічної експертизи щодо встановлення наявності або відсутності ознак підробки окремих положень договору оренди представник позивача відмовилася, оскільки суду не надано оригінал примірника відповідного договору.

Так, у п.43 оспорюваного договору прописано, що він укладений у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один із яких знаходиться у орендодавця, тобто позивача, другий - в орендаря, тобто СТОВ «Племзавод Коростишівський», а третій - в органі, який провів його державну реєстрацію.

Листом від 25 лютого 2020 року №68 державний реєстратор повідомила, що не може надати копії договору оренди земельної ділянки у зв`язку з тим, що всі подані оригінали документів для проведення державної реєстрації повернуті заявнику в повному обсязі (а.с.13). Центр надання адміністративних послуг Коростишівської РДА листом від 12 лютого 2021 року повідомив суд першої інстанції про те, що не може надати оригінал договору оренди спірних земельних ділянок від 17 травня 2018 року, оскільки зберігання оригіналу договору в паперовому виді в реєстраційній справі законом не передбачено (а.а.81). Із листа дізнавача СД ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 02 березня 2021 року №1855/213/-2021 слідує, що у кримінальному провадженні №000027 від 15 листопада 2019 року, порушеному по факту підробки документів, є оригінал договору оренди земельної ділянки, укладений між тими ж сторонами, але від 25 вересня 2009 року (а.с.92). Із акту від 06 квітня 2021 року, складеного комісією СТОВ «Племзавод Коростишівський» вбачається, що перевірено всю наявну на товаристві документацію, але знайти оригінал договору оренди земельної ділянки від 17 травня 2018 року, укладеного між СТОВ «Племзавод Коростишівський» та ОСОБА_1 , можливим не виявилося (а.с.138).

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б доводили ухилення СТОВ «Племзавод Коростишівський» від надання суду оригіналу договору оренди землі від 17 травня 2018 року

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що хоча без наявності оригіналу договору оренди землі від 17 травня 2018 року провести судово-технічну експертизу неможливо, але відсутні достатні підстави для застосування наслідків, передбачених ст.109 ЦПК України, оскільки не доведений факт ухилення СТОВ «Племзавод Коростишівський» від надання оригіналу оспорюваного договору.

Суд першої інстанції роз`яснював учасникам справи їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних прав, а також сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України. Разом з тим, учасники справи розпоряджаються процесуальними правами на власний розсуд.

Отже, доказів на підтвердження підробки окремих положень оспорюваного договору оренди землі від 17 травня 2018 року суду не надано. Водночас, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, орендодавець поряд із орендар зобов`язана зберігати оригінал договору.

Отже, вільність волевиявлення учасників правочину щодо його укладення належними чи допустимими доказами також не спростована.

Посилання в апеляційній скарзі на Типову форму договору оренди землі знову ж таки грунтуються на припущеннях, що є неприйнятним та висновків суду першої інстанції про те, що зібрані у справі докази не дозволяють дійти беззаперечного висновку про те, що правові підстави для визнання договору оренди землі недійсним відсутні.

Із актуальної інформації вбачається, що на підставі договору оренди землі від 17 травня 2018 року за рішеннями державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 травня 2018 року індексні номери №№ 41308214,41308215 внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право оренди земельних ділянок строком на 15 років за СТОВ «Племзавод Коростишівський» (орендар).

Вимоги позивача в частині скасування рішення про реєстрацію права оренди також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог щодо визнання договору недійсним.

Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке оскаржене в апеляційному порядку, з додержанням норм матеріального і процесуального права. Аргументи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють.

При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії).

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: