ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року

м. Харків

справа № 610/2392/20

провадження № 22-ц/818/261/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

інші учасники справи:

третя особа- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 08.04.2021 р., в складі судді Тімонової В.М.

УСТАНОВИВ :

23.09.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про припинення права власності ОСОБА_2 на 2/100 (дві сотих) частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 80,5 кв.м, житловою 52,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 202) з присудженням йому вартості цієї частки, яка буде визначена на підставі експертного дослідження; визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/100 (дві сотих) частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 80,5 кв.м, житловою 52,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є власником 78/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019 у цивільній справі № 610/2867/19. Її право власності на 78/100 часток житлового будинку було зареєстровано 10.07.2020. Інші 20/100 часток зазначеного нерухомого майна належать ОСОБА_3 , 2/100 частки ОСОБА_2 . Право власності ОСОБА_2 на належні йому 2/100 частки житлового будинку не зареєстровано. Житловий будинок загальною площею 80,5 кв.м складається з трьох кімнат житловою площею 52,2 кв.м: 1 кімната 21,6 кв.м, 2 кімната 15,8 кв.м, 3 кімната 14.8 кв.м. Частка відповідача у загальній площі будинку в перерахунку на квадратні метри становить 1,61 кв.м (80,5/100*2=1,61). Отже частка ОСОБА_2 є незначною, здійснити її виділ неможливо як і досягти згоди з відповідачем щодо здійснення права спільної часткової власності. Шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019, вони не проживають разом протягом тривалого часу та не ведуть спільне господарство. Відповідач у спірному будинку не проживає протягом тривалого часу та не утримує належну йому частку. Тягар утримання 2/100 частин будинку, належних відповідачу, несуть позивач і третя особа. Припинення права власності відповідача на належну йому частку з присудженням грошової компенсації не завдасть останньому істотної шкоди, сприятиме повному та безперешкодному здійсненню права власності позивачем.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 08.04.2021р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду мотивовано тим що,позивач довела наявність підстав для задоволення позову, оскільки частка відповідача у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за своїм розміром та вартістю є незначною, виділити частку у спільному майні в натурі з технічної точки зору неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування житловим будинком, відповідач не проживає у зазначеному будинку, позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість належної відповідачу частки. Тому суд вважав, що втручання у право відповідача на майно є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає меті дотримання справедливого балансу інтересів обох сторін.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим що, рішення ухвалено внаслідок не повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом порушено норми процесуального та матеріального права. На підставі заочного рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019 у цивільній справі № 610/2867/19 (провадження № 2/610/927/2019) зареєстровано 10.07.2020, судом встановлено що, позивачу належить 78/100 , а відповідачу 22/100 частини спірного будинку. Посилання позивачки на те, що відповідачу належить 2/100 частини, мотивовано тим що, згідно договору дарування від 15.09.2007 року, 20/100 частини спірного будинку було подаровано ОСОБА_3 . Але така позиція не є вірною, адже договір дарування був укладений задовго до винесення рішення про розподіл часток в праві власності на спірний будинок. Відповідно до чинного сімейного законодавства в загальній власності подружжя немає часток, такі частки можуть виникнути тільки після поділу майна подружжя. Тому відповідач не міг здійснювати дарування дочці тільки за рахунок своєї частки. Відповідно до вимог ЦК позов про припинення права власності на частку в спільному майні повинен бути пред`явлений всіма співвласниками, той факт що позов подано одним із співвласників, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Також судом не враховано що, відповідач не має іншого житла і тому позбавлення права на частку спірного будинку є непропорційним втручанням в його право власності, та завдало істотної шкоди його інтересам. В супереч вимог закону виплата компенсації за належну йому частку у спільному сумісному майні здійснено без його згоди.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим що, при винесені рішення у справі № 610/2867 від 03. 12.2019 суд здійснив поділ спільного майна подружжя, чим припинив спільну сумісну власність подружжя, та визнав за ОСОБА_1 право власності на 78/100 частин спірного будинку. Питання про належність відповідачу ОСОБА_2 будь-якої частки/, судом взагалі не вирішувалось. Таким чином рішенням суду було визначено частку позивача у розмірі 78/100, а не зареєстрованою та не визначеною залишилась частка у розмірі 22/100, що не означає автоматичну належність цієї частки відповідачу.

Так як, після набуття права власності на будинок подружжям, законом резюмується належність сторонам рівних часток у праві спільної сумісної власності, тобто по 50/100 кожному. Під час посвідчення договору дарування 15.09.2007 року приватним нотаріусом Соколовою С.О. було визначено частку у розмірі 20/100 у частці ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя, яка дорівнювала 50/100. Договір дарування ніким не оскаржувався та є дійсним. Таким чином ОСОБА_2 здійснював відчуження 20/100 часток своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Посилання позивача на обов`язковість згоди на виплату компенсації, спростовується практикою Верховного Суду у справі від 03.02.2020 №232/5146/16-ц. таким чином припинення права власності відповідача на його частку у спільному майні на підставі ст. 365 ЦК України не вимагає отримання від нього згоди на таку компенсацію. Під час розгляду даної справи судом правильно встановлено, що частка відповідача ОСОБА_2 є незначною 2/100, він тривалий час не користується будинком, не здійснює його утримання, та не проживає в ньому. Тому суд правильно вирішив припинити право власності ОСОБА_2 на 2/100 частини житлового будинку на користь ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовою колегією встановлено що, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2007, виданого Виконавчим комітетом Балаклійської міської ради, за ОСОБА_2 було зареєстровано на праві приватної власності в цілому житловий будинок, загальною площею 80,5 кв.м, житловою площею 52,2 кв.м, з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019, яке набрало законної сили 09.01.2020, у цивільній справі № 610/2867/19 (провадження № 2/610/927/2019) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя; розірвано шлюб, зареєстрований 24.05.1986 у відділі ЗАГС Балаклійського райвиконкому Харківської області, актовий запис № 167, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 78/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

Право приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на 78/100 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на підставі заочного рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2019 у цивільній справі № 610/2867/19 (провадження № 2/610/927/2019) зареєстровано 10.07.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 216429303 від 15.07.2020 (а.с. 14).

Згідно договору дарування частини житлового будинку від 15.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., зареєстрованого у реєстрі за № 2684, ОСОБА_2 (даритель) передав у власність ОСОБА_3 (обдарованій), яка є його донькою, 20/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Право приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 на 20/100 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на підставі вищевказаного договору дарування від 15.09.2007 зареєстровано 31.07.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 219113672 від 05.08.2020 (а.с. 14).

У технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 15.09.2020 ТОВ «ІНФОРМ ГРУП», зазначено розміри часток власності ОСОБА_3 20/100, ОСОБА_1 78/100, ОСОБА_2 2/100 (а.с. 18-20).

Відповідно до висновку експерта №14411 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_1 , складеного 17.03.2021 експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», виділити ідеальну частку відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 не надається можливим. Ринкова вартість 2/100 частки ОСОБА_2 в об`єкті нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 становить 12685,00 грн (а.с. 121-139).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Матеріали справи не містять відомостей які б підтверджували наявність у відповідача іншого житла, окрім спірного.

Задовольняючи позов суд не врахував, що можливе порушення інтересів співвласника, виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку, не перевірив чи припинення права на частку в спірному будинку завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, а тому належним чином не вмотивував свого висновку про те, що припинення права на частку відповідача не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Матеріали справи не містять даних про наявність у відповідача іншого житла і тому судова колегія вважає, що позбавлення його права на частку спірного будинку є непропорційним втручанням в його право власності, та завдасть істотної шкоди його інтересам.

Оскільки доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено, в наслідок не повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 1262 грн. 00 коп. Враховуючи що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з відмовою в позовних вимогах, з позивача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1262 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389, 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 08 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову про припинення та визнання права власності ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1262 (одна тисяча двісті шістдесят дві ) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 січня 2022 року

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук