Справа № 646/8583/21
Провадження № 2/645/1296/22
У Х В А Л А

іменем України

02 лютого 2022 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шарко О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди ,

в с т а н о в и в :

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просять стягнути з відповідача на їх користь моральну та матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної події, яка відбулася 28 грудня 2019 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31 грудня 2021 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди передано до Фрунзенського районного суду м. Харкова (61099, м. Харків, бул. Б.Хмельницького, 32/38), за підсудністю.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

В порушення вимог ч.1 ст. 175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не чітко викладені вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування.

В порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не надав відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення вимог п. 3 ч.2 ст. 175 ЦПК України не зазначена ціна позову.

В порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивачами заявлено 2 (дві) позовні вимоги, а саме:

- стягнути на його користь матеріальну шкоду.;

- стягнути на його користь моральну шкоду.

Однак, не зазначений розмір, у якому просить суд стягнути цю шкоду.

Також позивачем не повно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної та матеріальної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої матеріальні та моральні страждання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №4від 31березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Як визначено приписами ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році (на момент звернення позивачів з позовною заявою) прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 2 270 грн.

Ставки сплати судового збору встановлено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з 01.01.2021 року розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908,00 грн.; розмір ставки судового збору за пред`явлення позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908,00 грн., та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 11350,00 грн.).

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без усунення наведених вище недоліків, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 294 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди

Надати позивачам строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Шарко О.П.