Справа № 686/1539/22
Провадження № 2-з/686/14/22
УХВАЛА

21 січня 2022 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Заворотна О.Л. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій, зобов`язання усунути обмеження у користуванні банківськими послугами та стягнення коштів, в якому просить визнати незаконними дії АТ КБ «Приватбанк» зі списання коштів за дебетного карткового рахунку позивача, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» усунути обмеження позивачу у користуванні банківськими послугами, пов`язані з нарахуванням йому прострочених зобов`язань по картковому рахунку та автоматичним списанням належних позивачу грошових коштів за його дебетного рахунку для отримання заробітної плати та пенсії, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача грошові кошти в сумі 10451,44грн. як безпідставно отриманих.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити АТ КБ «Приватбанк» () автоматично проводити списання грошових коштів № НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати та пенсії (карта для виплат НОМЕР_2 ), який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 для зарахування заробітної плати та пенсії, в рахунок погашення заборгованості за кредитною картою «Універсальна».

Заяву обґрунтовує тим, що не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони АТ КБ «Приватбанк» автоматично проводити списання грошових коштів може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача в разі задоволення його позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема, може бути заборона вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Позивач вказує на протиправність дій відповідача, щодо нарахування процентів та списання грошових коштів.

Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги неспівмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 152, 153, 353 ЦПК України, суддя -

постановила:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій, зобов`язання усунути обмеження у користуванні банківськими послугами та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя