Справа № 635/7718/21
Провадження № 2/635/1242/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Зуєнко В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

представник Яблукової Юлії Юріївни Монагарова Ольга Яківна, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1057705 від 28 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 199497, вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 4362,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 06 серпня 2021 року головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Будько Ольгою Миколаївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 66424634 для примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, реєстр № 199497, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень. У виконавчому написі, вчиненому 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, реєстр № 199497, нотаріус пропонує стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 180621-ВП від 18 червня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повергнення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 17062021 від 17 червня 2021 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору відступлення права вимоги № 2254/К від 04 червня 2020 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 001-12161-290113 від 29 січня 2013 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Позивач жодних договорів з відповідачем не укладала та не отримувала жодних вимог про стягнення суми заборгованості. Також, з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчиненого 22 червня 2021 року, вбачається, що він виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, серед документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, відсутній нотаріально завірений договір та будь-які інші документи, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідачем для вчинення виконавчого напису не надані первині документи, які б підтверджували підстави та строк виникнення заборгованості. Виписка із рахунку ОСОБА_1 за підписом директора ТОВ «Фінпром маркет» Яворського Р.І. не є доказом наявності заборгованості позивача перед відповідачем. На думку позивача, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та за відсутності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, тому даний виконавчий напис повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. При цьому, при пред`явлені позову до суду позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень, які на думку позивача підлягають стягненню з відповідача на її користь. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2021 року за заявою представника позивача забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 199497, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень (виконавче провадження № 66424634) до розгляду судом справи по суті.

23 листопада 2021 року представник ТОВ «Фінпром Маркет» подав суду заяву про визнання позовних вимог, в якій визнав вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису, виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., таким що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 гривень (50% судового збору повертаються з державного бюджету) та 227,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову (інші 50% судового збору повертаються позивачу з державного бюджету); вимоги позивача в частині стягнення суми витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 гривень не визнав.

Також 23 листопада 2021 року представник ТОВ «Фінпром Маркет» подав суду клопотання, в якому просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 3000,00 гривень до 1907,00 гривень, посилаючись на те, що витрати, які поніс позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на наступне: справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в розмірі 3000,00 гривень не відповідає критеріям співмірності. Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та не є співрозмірною у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуг в аналогічних справах. У постановах Верховного Суду висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Крім того, твердження представника позивача стосовно співмірності витрат на правничу допомогу до предмету позову є таким які не заслуговують на увагу, оскільки предмет позову у даній справі - немайновий, а відтак вираховувати відсоткове співвідношення витрат на правничу допомогу до немайнового позову є недоречним. Також, необхідно врахувати поведінку відповідача у даній конкретній справі, яка була направлена на врегулювання спору в мировому порядку, зокрема надання позивачу можливості закрити заборгованість за кредитним договором частково та у визнанні позовних вимог позивача. За вказаних обставин, на думку представника відповідача, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами підлягають зменшенню з 3000,00 гривень до 1907,00 гривень.

Крім того, 23 листопада 2021 року представник ТОВ «Фінпром Маркет» подав суду клопотання про врегулювання спору за участі судді, в якому запропонував умови вирішення спору в мировому порядку, на підставі взаємних поступок, посилаючись на те, що наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, тому у разі сплати коштів у розмірі 1035,58 гривень на розрахункові рахунки ТОВ "Фінпром Маркет" у строк до 18:00 30 листопада 2021 року, частина заборгованості у розмірі 4717,66 гривень буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 001-12161-290113 від 29 січня 2013 року та виконавчим написом № 199497 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі.

03 грудня 2021 року представник позивача - Монагарова О.Я. подала суду заперечення проти клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, в яких просила стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Також, 03 грудня 2021 року представник позивача - ОСОБА_2 подала суду заперечення проти клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій підтримала вимоги позивача в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглянути справу без її участі та участі позивача.

Представник ТОВ «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, розглянувши заяви представників позивача та відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, реєстр № 199497 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 180621-ВП від 18 червня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повергнення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 17062021 від 17 червня 2021 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору відступлення права вимоги № 2254/К від 04 червня 2020 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 001-12161-290113 від 29 січня 2013 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 та запропоновано стягнути з останньої на користь відповідача за період з 03 червня 2020 року до 22 червня 2021 року суму в розмірі 3396,62 гривень заборгованість за тілом кредиту; 839,00 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 1467,62 гривень заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 5753,24 гривень.

Постановою головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Будько Ольгою Миколаївною від 06 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66424634 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., реєстр № 199497, виданого 22 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень.

Постановою головного державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Будько О.М. від 13 вересня 2021 року звернуто стягення на доходи боржника при примусовому виконанні ВП № 66424634 виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., реєстр № 199497, виданого 22 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень.

Також суду надано: адвокатський запит від 04 вересня 2021 року; інформація Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) № 17653/18.1-76 від 24 вересня 2021 року; заява представника ТОВ «Фінпром Маркет» про примусове виконання рішення; виписка з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №001-12161-290113 від 29 січня 2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк».

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

За п.п. 2.1 п. 2, п.п. 3.2. п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчена нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Враховуючи, що на час вчинення виконавчого напису реєстр № 199497 від 22 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень у розпорядженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому останній не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості поза межами трирічного строку з моменту виникнення зобов`язань.

Крім того, судом встановлено, що на адресу ОСОБА_1 не надходило жодних повідомлень від первісного кредитора та/або від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ТОВ «Фінпром Маркет» про відступлення права вимоги або про вимогу виконати порушення кредитних зобов`язань, що об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора, а якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню, при цьому враховує, що відповідач визнав позов в цій частині вимог, а вищевказані обставини в їх сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 22 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 199497, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень.

Щодо задоволення вимог позивача про стягнення суми судових витрат в розмірі 4362,00 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу; у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За ч. 2 ст. 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень, що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 28 вересня 2021 року; актом від 30 вересня 2021 року приймання-передачі наданих послуг по договору про надання професійної правничої допомоги від 28 вересня 2021 року, детальним описом робіт.

З урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, в тому числі зазначених вище вимог процесуального закону, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 2000,00 гривень та частково задовольняє вимоги ОСОБА_1 в цій частині вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень за подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 454,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову, про що свідчать дані квитанцій № МР_АВ121281РМV_21366673 від 30 вересня 2021 року на загальну суму 1362,00 гривень.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 454,00 гривень, сплаченого при поданні позову та 227,00 гривень - за подання заяви про забезпечення позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у розмірі 454,00 гривень, сплаченого при поданні позову та 227,00 гривень за подання заяви про забезпечення позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Також, позивачем понесені витрати на відправлення поштової кореспонденції на адресу відповідача та третіх сторін в загальному розмірі 102,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, реєстр № 199497, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5753,24 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в загальному розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат в загальному розмірі 102 (сто дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків суми сплаченого судового збору за квитанцією № МР_АВ121281РМV_21366673 від 30 вересня 2021 року в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) гривня 00 копійок, внесені на розрахунковий рахунок UA0020, Управління Державної казначейської служби України у Харківському районі Харківської області, , розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Григорівське шосе, 52.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , місцезнаходження: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 204.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Мала Житомирська, 6/5.

Третя особа: Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , місцезнаходження: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, 68.

Повне судове рішення складено 28 січня 2022 року.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна