Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3754/19 Головуючий у 1-й інст. Єригіна І. М.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/3754/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Єригіної І.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути із ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 31 759, 94 грн та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 26.02.2016 між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К-0089268. Предметом даного Договору були майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «БМВ х5», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Згідно умов цього Договору ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у разі настання страхового випадку зобов`язана сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

04.10.2016 сталося ДТП за участю водія ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом «Дачія Логан», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в м. Житомирі на вул. Київській, 86, допустив зіткнення з автомобілем «БМВ х5», державний номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.10.2016 року по справі № 296/8499/16-п, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В подальшому ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за заявою ОСОБА_2 здійснила виплату їй страхового відшкодування в розмірі 80 759, 94 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом № АІ8751533 в ПрАТ «СК «Арсенал страхування», то зазначена страхова компанія, керуючись статтями 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в розмірі 49000, 00 грн. З огляду на наведене позивач вказав, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 31759, 94 грн. та просив стягнути зазначену суму з відповідача.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки у розмірі 31759, 94 грн. 94 коп та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що про наявність позову у цій справі він не був обізнаний, а тому не міг взяти участь у розгляді справи, що позбавило його можливості надати пояснення та заперечення проти позову. Зазначає, що до позовної заяви не додано доказів укладення Договору страхування, доказів того, що його ( ОСОБА_1 ) викликали на огляд транспортного засобу, який був проведений за його відсутності. Також зазначає, що Акт № 40 від 02.11.2016 складено із порушенням норм розрахунків завданих збитків та без урахування зносу та ремонту автомобіля в результаті чого збільшилася сума збитку. Крім того, ним було проведено незалежну автотоварознавчу експертизу, за результатами якої сума заподіяного збитку автомобіля BMWХ5 станом 04.10.2016 становить 39 620, 78 грн. Наголошує на тому, що судом не досліджено перерахування коштів, а довідка, яка надана позивачем на підтвердження цього, не є належним доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін. Вказує, що відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зазначає, що винна особа - відповідач не вправі вимагати врахування зношеності деталей, оскільки відшкодовує шкоду у розмірі реальних витрат, понесених внаслідок ДТП. Наголошує, що звіт №2757 від 08.11.2021 одержаний відповідачем в порушення порядку, встановленого законом, оскільки експертом Землюком В.В. проведено оцінку без особистого огляду транспортного засобу, що є порушенням п.5.1. Методики. Окрім того відповідно до зазначеного Звіту вартість відновлювального ремонту становить 79 950,17 грн, що майже дорівнює фактичним витратам потерпілої особи, визначених позивачем на підставі рахунку.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 26.02.2016 між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К-0089268 (а.с. 18-19).

04.10.2016 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Дачія», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в м. Житомирі на вул. Київській, 86 допустив зіткнення з автомобілем «БМВ х5», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.10.2016 по справі № 296/8499/16-п, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 16).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування», про що свідчить поліс № АІ8751533 (а.с. 33).

Відповідно до рахунку-фактури № 420400 від 24.10.2016 сума матеріального збитку, завданого автомобілю BMW x5, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 80759, 94 грн (а.с. 25-26).

Згідно із платіжним дорученням № ЗР061480 від 07.11.2016 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало на рахунок ТОВ «АВТ Баварія» 63 311,58 грн (а.с. 29).

Відповідно до довідки ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» частина несплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 448, 36 грн. було перераховано до несплачених страхових платежів, відповідно до п. 23 Договору № 06/02-40К-0089268 від 26.02.2016 (а.с. 30).

Із листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вбачається, що за страховим випадком від 04.10.2016, було складено Страховий акт № 40 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 80759, 94 грн. Страхове відшкодування перераховано за реквізитами, які були зазначені у заяві. Крім того, частину страхового відшкодування в сумі 17448, 36 грн. зараховано в рахунок четвертого чергового платежу на підставі п. 20.5.2; 23.10.3 Договору № 06/02-40К-0089268. Таким чином платіж за Договір сплачено в повному обсязі (а.с. 31).

ПрАТ «СК «Арсенал страхування», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , відшкодувала ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 49 000грн.

Оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку не відшкодував шкоду, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди потерпілій в порядку суброгації.

Відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП в силу вимог статті 1194 ЦК України ,зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Колегія суддів зауважує, що спір судом вирішений із застосуванням статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», якими врегульовано відносини, що підпадають під поняття «суброгація».

Враховуючи викладене, вимога позивача до завдавача шкоди ОСОБА_1 не є регресною, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Зазначення судом першої інстанції у своєму рішенні положень ст. 1191 ЦК України лише свідчить про наведення відповідної норми щодо регресу, оскільки суд не застосовував положення ст. 1191 ЦК України у поєднанні з норми статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не робив у цьому контексті висновків щодо визначення правової природи права вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» як регресної.

Встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску склала 80 759,94грн, виплачений ПрАТ «СК «Арсенал страхування» розмір страхового відшкодування склав 49 000грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Зазначений обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, врегульовано ст. 1194 ЦК України.

Щодо врахування коефіцієнту фізичного зносу, про що йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів зауважує, що доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що ним проведено незалежну автотоварознавчу експертизу та відповідно до висновку №2757 вартість відновлювального збитку автомобіля «БМВ Х5», днз НОМЕР_1 станом на 04.10.2016 становить 39 620, 78 грн не заслуговують на увагу. Так, ОСОБА_1 не був обмежений у праві надавати суду свої докази та пояснення по справі під час розгляду його заяви про перегляд заочного рішення та був обізнаний про перебування справи на розгляді в суді першої інстанції. Разом із тим, вказаний експертний висновок № 2757 складений 08.11.2021, тобто після розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення та є новим доказом, а тому згідно положень ч. 3 ст. 363 ЦПК України не може бути враховано апеляційним судом.

Окрім того відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Матеріалами справи підтверджено, що між потерпілою ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №06/02-4ОК-089268 (а.с.18-19).

Чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

У такому випадку розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно із умовами договору, вимогами спеціального законодавства і відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що розрахунок такої суми здійснений із порушенням умов договору або правил спеціального законодавства.

Аргументи заявника про те, що заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11.01.2021 було ухвалено без належного повідомлення відповідача по справі не заслуговують на увагу, оскільки згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка була надіслана судом за адресою реєстрації відповідача, отриманою на запит суду. Посилання відповідача, що він фактично проживає за іншою адресою не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять даних, щодо реєстрації фактичного місця проживання особи в установленому законом порядку (п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України).

Інші доводи ОСОБА_1 , що він не був повідомлений про розгляд справи спростовуються матеріалами справи - оголошенням про виклик на сайті судової влади (а.с.62-64,66).

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі про те, що Акт 40 від 02.11.2016 було складено з порушенням норм розрахунків, є безпідставним та не спростовує висновку суду першої інстанції, оскільки ґрунтується лише на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.01.2022.

Головуючий Судді