Справа № 462/7810/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання Тимощук І.І.,

справа №462/7810/21

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача кошти на її утримання у розмірі ј всіх його доходів щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та довічно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, 1948 року народження, є пенсіонером за віком, не працює, отримує пенсію за віком, середній розмір якої становить 1977,26 грн., інших джерел доходів окрім пенсії в неї немає. Вона проживає одна, постійно хворіє, а тому всі кошти витрачає на медикаменти. Її чоловік, 1939 року народження, проживає окремо, в будинку, який є його власністю, спільного господарства з нею не веде і матеріально їй не допомагає. Комунальні послуги позивачка сплачує в розмірі 970 грн. за місяць, субсидій не має, а тому в неї не вистачає коштів на продукти харчування. Оскільки її син, ОСОБА_2 , добровільно матеріальну допомогу їй не надає, просить суд позов задоволити.

Ухвалою від 24.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач ОСОБА_2 отримав копію ухвали суду, позовної заяви з додатками, відзиву на позов не подав.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за віком (а.с. 2-3).

Згідно свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином позивачки ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки про доходи № 9562 5653 4338 1542, виданої 06.10.2021 року Відділом обслуговування громадян №7 Головного управління ПФУ у Львівській області, сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року складає 11 863, 56 грн. (а.с.4)

Виходячи із змісту Протоколу за пенсійною справою (МВС) від 15.09.2021 року, ОСОБА_2 призначено загальний розмір пенсії за справою щомісячно в сумі 11 514,01 з 01.10.2021 року по 31.07.2024 року (копія Протоколу, а.с.5).

Згідно копій фіскальних чеків Ощадбанк, ОСОБА_1 за вересень 2021 року сплачено на рахунок ЛМКП «Львівводоканал» 65,15 грн., ТзОВ «Львівгаз Збут» - 89,95 грн., АТ «Оператор газорозподільної» - 62,79 грн., а всього сплачено 217,89 грн. (а.с.6).

Частиною першою статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків не пов`язується з їх (дітей) працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Непрацездатним, у розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

При цьому, сам лише факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, оскільки визначальним для вирішення питання про матеріальне утримання дітьми своїх непрацездатних батьків є потреба батьків у матеріальній допомозі.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку, залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі №212/1055/18-ц (касаційне провадження №61-2386сво19).

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно із статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Водночас судом встановлено наступне.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 , окрім довідки про свій дохід у виді пенсії за віком, розмір якої у період з квітня по вересень 2021 року становив 11 863 грн. 56 коп., та копій фіскальних чеків, які свідчать про оплату нею комунальних послуг за вереснь 2021 року у сумі 217,89 грн., не надала належних доказів на підтвердження понесених нею щомісячних витрат, які б перевищували її дохід, оскільки сам по собі факт її непрацездатності у зв`язку із виходом на пенсію за віком, не може бути безумовною підставою для присудження у її користь матеріального утримання.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявного у неї хронічного або тяжкого захворювання та рекомендацій лікарів для проходження нею необхідного щомісячного лікування та/або медичного обстеження, та/або посиленого харчування, викликаного станом її здоров`я, оскільки участь дітей у витратах батьків, зумовлених, зокрема, необхідністю лікування, які не мають систематичного характеру, вирішуються шляхом стягнення додаткових витрат, а не шляхом присудження аліментів.

Також суд, виходячи із змісту ч.2 ст.13 ЦПК України, встановив, що ОСОБА_1 вже неодноразово зверталася до суду із позовами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання.

Постановами Львівського апеляційного суду від 20.12.2019 року у справі №455/1434/17 та від 06.08.2021 року у справі № 462/347/21, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Так, постановою Львівського апеляційного суду від 20.12.2019 року у справі №455/1434/17 встановлено, що «відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачує аліменти на її утримання в розмірі ј від свого доходу…Наявність інших осіб, на користь яких відповідач сплачує аліменти, має значення під час вирішення даного спору, на що звернув увагу і суд касаційної інстанції».

Постановою Львівського апеляційного суду від 06.08.2021 року у справі № 462/347/21 встановлено, що «відповідач є платником аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які з нього присуджені за рішенням суду в розмірі 1/4 від його доходу (заробітку) і стягуються у користь третьої особи ОСОБА_4 .

Згідно з інформацією у листі від 23.03.2021 року (а.с.40-42), яку надав Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на звернення ОСОБА_4 , у названому відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №57034275 з примусового виконання виконавчого листа №443/1578/15-ц, виданого 01.08.2018 року Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення з відповідача ОСОБА_2 у користь третьої особи ОСОБА_4 (раніше ОСОБА_5 ) аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, по якому 17.08.2018 року відкрите виконавче провадження, а постановою державного виконавця від 30.10.2018 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 53447 грн. 03 коп., яку скеровано до виконання у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Окрім того, у названому відділі держаної виконавчої служби на примусовому виконанні перебувають й інші виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів, зокрема, про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та інш., боржником по яких є відповідач ОСОБА_2 , а стягувачем третя особа ОСОБА_4 , загальна заборгованість по яких станом на 23.03.2021 року становила 109448 грн. 84 коп.

… за наявності відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину, додаткових витрат на лікування дитини, коштів на утримання третьої особи до досягнення дитиною трирічного віку та інш., а також існування на момент розгляду справи значного розміру заборгованості перед стягувачем ОСОБА_4 , яка діє, в тому числі, й в інтересах своєї неповнолітньої дитини, як її законний представник, в силу вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України, визнання відповідачем позову ОСОБА_1 не повинно враховуватись судом, оскільки внаслідок такого визнання будуть порушені права інших осіб, які впродовж уже тривалого часу не можуть отримати від відповідача ні в добровільному, ні в примусовому порядку виконання ухвалених на їх користь судових рішень».

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Необхідно також зазначити, що відповідач ОСОБА_2 визнавав позовні вимоги своєї матері у цих справах, а тому доводи ОСОБА_1 у даній справі про те, що відповідач не надає їй в добровільному порядку жодної матеріальної допомоги викликають сумнів щодо наявності спору між ними.

За наведених обставин, оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що потреба ОСОБА_1 в матеріальній допомозі у розмірі ј з усіх видів доходу відповідача належним чином не доведена та не встановлена, рішення суду може вплинути на права та інтереси інших осіб, зокрема малолітньої дитини, які не є учасниками у справі, доводів на підтвердження протилежного позивачем та відповідачем суду не надано, а відтак вважає, що у задоволенні позву слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 82, 258-259, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, керуючись ст.ст. 172, 202-205 СК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Суддя: І.С. Мруць