Справа № 727/9732/21
Провадження № 2/727/141/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Танасійчук Н.М.

за участю секретаря судового засідання Желик І.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон , -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон посилаючись на те, що з відповідачем не перебуває в зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_4 є батьком неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На період літніх канікул позивач має можливість і бажає виїхати зі своїм сином за кордон на оздоровчий відпочинок та знайомство з іншими країнами. Відповідач відмовився надавати такий дозвіл.

У зв`язку із вищезазначеними обставинами, просить суд надати дозвіл сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за кордон без згоди батька строком на 15 діб в Словенію та Італію в період літніх канікул з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2022 року у її супроводі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2021 року вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. По справі призначено судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2021 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2021 року підготовче провадження закрито, та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що позивач має намір вивезти дитину за кордон на постійне місце проживання

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьком дитини є відповідач ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Позивач має бажання та змогу для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків тимчасово вивезти дитину за межі України.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини.

Крім цього ст. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Пункту 5 вказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, які уповноважені особа батьками здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави (держав) прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі.

Абзацами 1, 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено,що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до абз. 9 п.п. 2, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Разом з тим, законодавством передбачена можливість перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, уповноважених батьками, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, виходячи, в першу чергу з інтересів дитини, з метою забезпечення його гармонійного розвитку, враховуючи відсутність згоди батька щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Доводи представника відповідача про те, що позивач має намір вивезти дитину за кордон на постійне проживання, суд до уваги не приймає, як такі що нічим не підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст.8, 16 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231, ст.ст., 7,150, 155 Сімейного Кодексу України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України , а саме в Словенію та Італію неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 днів, в період літніх канікул з 01.06.2022 р. по 31.08.2022 р. у супроводі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 лютого 2022 року.

Суддя : Н.М.Танасійчук