Справа № 310/610/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Борисенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бердянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, яку пізніше уточнила. У заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину жіночої статі - ОСОБА_2 . Звернувшись до Бердянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про державну реєстрацію народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала відмову в проведенні державної реєстрації. 30.12.2021 заявниця вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Просила встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополь, Україна, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка зареєстрована: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник Бердянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. У заяві зазначив, що проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини не заперечує.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена статтею 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Згідно копії паспорту (номер НОМЕР_1 , виданого 12.01.2022, орган видачі 2317) ОСОБА_1 є громадянкою України (а.с. 5). За даними вказаного паспорту місце реєстрації заявниці: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 заявник ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 6).

На підтвердження факту народження дитини ОСОБА_5 надала суду копію обмінної карти пологового відділення, у якій зазначені відомості про породіллю та відомості про дитину (а.с. 16-17), дублікат свідоцтва про народження ОСОБА_2 , виданого 10.10.2020 відділом запису актів громадянського стану Нахимівського району м. Севастополя (а.с. 7) , довідку про народження № 282, видану 20.04.2015 відділом реєстрації актів громадянського стану Нахимівського районного управління юстиції м. Севастополь. З вказаних документів судом встановлено, що згідно якої відносно ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополь у матері Георгієвої Ганни Олександрівнисільською адміністрацією Амвросіївського району Донецької області (а.с. 6).

Судом встановлено, що мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину жіночої статі, про що їй 10.10.2014 було видане свідоцтво про народження, яке відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків.

Положеннями п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначено тимчасово окупованою територією.

Аналізуючи докази, які підтверджують факт народження дитини, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про реєстрацію народження дитини, але 18.01.2022 Бердянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю медичного документу, який є підставою для проведення державної реєстрації народження (а.с. 9)

Згідно копії паспорту (номер НОМЕР_1 , виданого 12.01.2022, орган видачі 2317) ОСОБА_1 є громадянкою України (а.с. 5). Станом на 07 квітня 2014 року ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ст.ст. 3,8,9,Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

При цьому, враховуючи положення ч.1 ст. 135 СК України, відповідно до яких при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати документ, що підтверджує факт народження дитини, а зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження у неї ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини жіночої статі, яка народилась у м. Севастополь.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, заінтересована особа Бердянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, місцезнаходження: вул. Лютеранська, буд. 1, м. Бердянськ, Запорізька область,71112) задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Севастополь, Україна, у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, місце реєстрації - АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя