Постанова

Іменем України

19 січня 2022 року

м. Київ

справа № 759/15306/17

провадження № 61-2551св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником -

ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у складі колегії суддів: Приходька К. П.,

Писаної Т. О., Журби С. О. та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Приходька К. П.,

Писаної Т. О., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, заінтересована особа - ОСОБА_3 , на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т. Л. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Скаргу мотивовано тим, що 12 березня 2018 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 , яким визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Highlander», укладений 15 травня 2014 року між

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за довідкою-рахунком № НОМЕР_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток у розмірі 1 498 872,00 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн та суму судового збору у розмірі 8 900,00 грн.

На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист

№ 759/15306/17, який стягувачем ОСОБА_3 було пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва

Вольф (Павелків) Т. Л., яка постановою від 30 травня 2018 року відкрила виконавче провадження № 56502295, в межах якого приватним виконавцем Павелків Т. Л. були вчинені виконавчі дії та винесені постанови. Таким чином, у результаті проведених виконавчих дій під арештом знаходяться: усе майно ОСОБА_1 та грошові кошти в банківських установах без конкретизації такого майна; грошові кошти ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 в акціонерному товаристві «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк»);

квартира АДРЕСА_1 ; гаражний бокс № НОМЕР_3 за адресою:

АДРЕСА_2 . Також у результаті проведених виконавчих дій описане, вилучене та передане на відповідальне зберігання третім особам наступне майно: рухоме майно, що знаходилося в квартирі

АДРЕСА_1 ; автомобіль Renault Logan VAN, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Крім цього, в результаті проведених виконавчих дій передане у власність ОСОБА_3 у рахунок виконання судового рішення наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер :01:100:0282,

площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; незавершений будівництвом житловий будинок, позначений на плані

літерою «А», готовністю 67 %, огорожа позначена на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 .

Після цього, постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року були скасовані, на підставі чого, заявник звернувся до приватного виконавця із клопотанням про закінчення виконавчого провадження, скасування накладених арештів та вжиття інших дій, однак приватним виконавцем не було вчинено жодних дій, що стало підставою для звернення до суду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд:

визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. у межах виконавчого провадження № 56502295 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із скасуванням судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист № 759/15306/17;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про скасування: постанови про арешт усього майна та коштів ОСОБА_1 від 30 травня 2018 року; постанов

від 30 травня 2018 року та від 07 червня 2018 року про арешт коштів

ОСОБА_1 на рахунках в банківських установах; постанови від 31 травня 2018 року про арешт гаражного боксу, загальною площею 20,7 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , гаража № НОМЕР_5 ; постанови від 31 травня 2018 року про арешт земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; постанови від 31 травня 2018 року про арешт двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ; постанови від 31 травня 2018 року про арешт незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 ; постанови від 01 червня 2018 року про арешт коштів боржника на рахунку

№ НОМЕР_2 в AT «ПриватБанк» МФО 305299; постанови від 08 червня 2018 року про опис та арешт земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ; постанови від 11 вересня 2018 року про передачу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 ОСОБА_3 ; постанови від 18 вересня 2018 року про опис та арешт рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 : автомобіля «Renault Logan VAN», реєстраційний номер НОМЕР_4 ; квартири

АДРЕСА_1 ; усього рухомого майна, яке знаходилося у квартирі квартири АДРЕСА_1 (всього 37 об`єктів); гаражного боксу № НОМЕР_3 по АДРЕСА_5 ;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про повернення ОСОБА_1 рухомого майна з квартири АДРЕСА_1 , яке було передане на відповідальне зберігання ОСОБА_4 на підставі постанови від 19 вересня 2018 року;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про повернення ОСОБА_1 транспортного засобу «Renault Logan VAN», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 на підставі постанови від 24 вересня 2018 року;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про скасування акта від 11 вересня

2018 року про передачу стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею

0,1 га, та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 ;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із скасуванням судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист № 759/15306/17;

22 червня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду уточнення у зв`язку зі зміною обставин в яких просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. в межах виконавчого провадження № 56502295 щодо невинесення постанови про скасування постанови та акта від 11 вересня 2018 року про передачу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 ;

скасувати постанову від 17 червня 2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. в межах виконавчого провадження № 56502295 про виправлення помилки у процесуальному документі;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про скасування постанови від 11 вересня 2018 року про передачу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 ;

зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про скасування акта від 11 вересня

2018 року про передачу стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282,

площею 0,1 га, та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 , оскільки 17 червня 2020 року приватний виконавець Павелків Т. Л. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження однак, не вжила заходів щодо поновлення майнового стану скаржника, який існував до початку виконання вже скасованого судового рішення, так як були скасовані постанови, спрямовані на виконання судового рішення, окрім постанови і акта про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року у складі судді Ул`яновської О. В. скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. у межах виконавчого провадження

№ 56502295 щодо невинесення постанови про скасування постанови та акта від 11 вересня 2018 року про передачу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 - ОСОБА_3 .

Скасовано постанову від 17 червня 2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. у межах виконавчого провадження № 56502295 про виправлення помилки у процесуальному документі.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про скасування постанови від 11 вересня 2018 року про передачу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га, та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної на плані №1-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 - ОСОБА_3 .

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків Т. Л. винести постанову про скасування акта від 11 вересня

2018 року про передачу стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282,

площею 0,1 га, та незавершеного будівництвом житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожі, позначеної

на плані № 1-5, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_3 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що не скасування постанови про передачу майна в рахунок погашення боргу та акта від 11 вересня

2018 року, виданого на підставі цієї постанови, призводить до порушення права власності заявника та до того, що ОСОБА_3 з 27 травня

2020 року незаконно продовжує володіти належними заявнику будинком та земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити скаргу, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця, оскільки приватний виконавець вчинила бездіяльність шляхом неповернення заявнику будинку та земельної ділянки, не скасувавши два документи, тобто постанову та акт від 11 вересня 2018 року про передачу майна стягувачу, крім цього судове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року скасоване, а тому відсутній борг, про що приватним виконавцем було зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження з урахуванням постанови про виправлення помилки, де зазначено про залишок нестягнутого боргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

Павелків (Вольф) Т. Л. задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого

2021 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено й ухвалено у справі додаткове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 800,00 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, передача майна стягувачу відповідно до вимог частини восьмої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» є одним із етапів реалізації майна, на яке звернуто стягнення, та є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, захист яких відбувається відповідно до норм ЦК України в порядку цивільного судочинства, а тому Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає можливості для приватного виконавця одночасно із закінченням виконавчого провадження вирішувати питання про скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Суд першої інстанції не встановив, чи належний спосіб судового захисту обрав заявник, тобто чи звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії приватного виконавця, чи оспорює результати торгів як договір купівлі-продажу майна, що розглядається у позовному провадженні.

У справі встановлено, що заявник звертався до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Києво-Святошинського району Київської області Нікітенко В. В., третя особа - приватний виконавець виконавчого округу

м. Києва Павелків (Вольф) Т. Л. про скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним свідоцтва. Таким чином боржник реалізував своє право на захист цивільних прав та інтересів шляхом пред`явлення позову про скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним свідоцтва щодо здійснення реєстрації права власності на ім`я ОСОБА_3 на об`єкти нерухомого майна.

Заявником не було доведено обставин, на які він посилається, та не надано жодних доказів в розумінні ЦПК України на підтвердження протиправності бездіяльності приватного виконавця, жодних прав боржника приватним виконавцем порушено не було, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та ї доводи

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про залишення скарги без розгляду.

Підставою касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 09 лютого 2020 року представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Особа, яка подала касаційну скаргу, вказує на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі

№ 1421/5229/12-ц.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов взаємовиключних висновків, оскільки зазначив, що вимоги ОСОБА_1 не можуть розглядатися як скарга на дії приватного виконавця, що виключає висновок про відсутність підстав для задоволення скарги по суті. Таким чином, суд апеляційної інстанції, наводячи підстави для залишення скарги без розгляду, ухвалив рішення по суті, чим порушив вимоги процесуального закону.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

У березні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року справу за скаргою

ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т. Л., на бездіяльність приватного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , у якому він просив зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Т. Л. на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , у якому вона просила зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову та додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу

м. Києва перебувало виконавче провадження № 56502295 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва

№ 759/15306/17 від 14 травня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у розмірі 1 498 872,00 грн.

У межах виконавчого провадження № 56502295 приватним виконавцем Павелків Т. Л. було проведено опис та накладено арешт на майно боржника, а саме: житловий будинок, позначений на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожу, позначену на плані № 1-5, за адресою:

АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою:

АДРЕСА_3 .

У подальшому, в межах виконавчого провадження № 56502295 приватним виконавцем описане та арештоване майно боржника було передано на реалізацію з прилюдних торгів до державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»).

Електронні торги, що проводились ДП «Сетам», було призначено на 13 липня 2018 року, початкова ціна лоту № 286133 становила 1 310 900,00 грн.

Відповідно до повідомлення ДП «Сетам» електронні торги за лотом № 286133 не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів, про що сформовано протокол № 344706 від 13 липня 2018 року.

Наступні електронні торги було призначено на 15 серпня 2018 року, початкова ціна лоту становила 1 114 265,00 грн.

Відповідно до повідомлення ДП «Сетам», другі електронні торги за лотом

№ 286133 не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів, про що сформовано протокол № 351753 від 15 серпня 2018 року.

Останні електронні торги, що проводились ДП «Сетам» було призначено на

06 вересня 2018 року, початкова ціна лоту становила 917 630,00 грн.

Відповідно до повідомлення ДП «Сетам» треті електронні торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів, про що сформовано протокол № 356193 від 06 вересня 2018 року.

На адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника.

На підставі цієї заяви та керуючись частиною дев`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу

від 11 вересня 2018 року відповідно до якого житловий будинок, позначений на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожу, позначену на плані № 1-5, за адресою:

АДРЕСА_3 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою:

АДРЕСА_3 було передано у власність

ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу ОСОБА_1

11 вересня 2018 року, керуючись частиною дев`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

У подальшому, до офісу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. надійшло клопотання боржника про закінчення виконавчого провадження № 56502295 на підставі постанови Верховного Суду

від 27 травня 2020 року у справі № 759/15306/17 про скасування заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, яким це рішення було залишене без змін.

Авансовий внесок використано в повному обсязі в рахунок витрат виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене, керуючись вимогами пункту 5 частини першої

статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Одночасно із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження приватним виконавцем було вирішено питання про: припинення чинності арешту всього нерухомого та рухомого майна боржника, зняття арешту з коштів боржника, зняття арешту з р/р № НОМЕР_2 відкритому в ПАТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299; припинення чинності арешту нерухомого майна боржника, а саме: гаражного боксу, загальною площею 20,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , гаража № НОМЕР_3 ; земельної ділянки, кадастровий номер :01:100:0282, площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 ; двокімнатної квартири

АДРЕСА_4 ; об`єкт незавершеного будівництва, а саме незавершений будівництвом житловий будинок, позначений на плані літерою «А», готовністю 67 %, огорожа позначена на плані № 1-5, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_3 ; повернення боржнику описаного

18 вересня 2018 року належного йому на праві власності рухомого майна, що знаходилось у квартирі АДРЕСА_1 та було передано на відповідальне зберігання представнику за довіреністю ДП «Сетам» Іващенко О. О.; повернення боржнику описаного 18 вересня

2018 року належного йому на праві власності транспортного засобу, а саме автомобіля RENAULT LOGAN VAN, 2010 року випуску, реєстраційний номер

НОМЕР_6 , що був переданий на відповідальне зберігання представнику за довіреністю ДП «Сетам» Давидкевичу С. В. та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником -

ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).

Звертаючись у червні 2020 року до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо передачі майна стягувачу.

Проте, спірне нерухоме майно (незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка) було передано стягувачу за актом

від 11 вересня 2018 року, тобто до подання скарги та її розгляду судами по суті.

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 є дії приватного виконавця пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника в примусовому порядку, яке на момент подання скарги вже передано стягувачу в межах процедури продажу майна на прилюдних торгах, то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, пункт 50 постанови від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Отже, за встановлених обставин, ефективним способом захисту прав боржника на нерухоме майно є пред`явлення до суду відповідного позову із залученням до участі у справі, крім приватного виконавця та стягувача, організатора торгів, у межах якої і буде надаватися оцінка, у тому числі й діям приватного виконавця щодо передачі майна стягувачу.

Відповідно до частин першої-другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень, у разі встановлення обґрунтованості скарги, спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушеного права заявника.

Однак, у випадку задоволення скарги ОСОБА_1 , у судів у межах процедури судового контролю за виконанням судових рішень відсутні механізми поновлення прав заявника, які він вважає порушеними з огляду на те, що скарга подана і розглянута після передачі майна стягувачу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця не є ефективним способом захисту прав, які заявник вважає порушеними, зокрема не призведе до відновлення прав на нерухоме майно.

Зазначеного суди попередніх інстанцій не врахували та помилково розглянули скаргу ОСОБА_1 по суті.

Ураховуючи, що вимоги скарги мають вирішуватися у порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, скаргу належить залишити без розгляду.

До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 14 червня 2017 року у справі № 463/1204/15, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц та Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 463/593/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 755/10301/18, від 12 березня 2020 року у справі

№ 766/9982/17, від 25 березня 2020 року у справі № 756/13851/15,

від 28 жовтня 2020 року у справі № 753/13011/14, від 28 жовтня 2020 року у справі № 214/3501/18, від 09 грудня 2020 року у справі № 753/23824/18,

від 27 січня 2021 року у справі № 569/12688/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 757/9754/13, від 17 березня 2021 року у справі № 545/3103/16-ц,

від 24 березня 2021 року у справі № 755/15712/19, від 26 травня 2021 року у справі № 727/2176/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 755/5532/20.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

З огляду на необхідність врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду після подання касаційної скарги, враховуючи, що подання боржником скарги на дії приватного виконавця про визнання неправомірними дій щодо передачі майна стягувачу не забезпечує ефективного відновлення його прав після фактичної передачі майна стягувачу в межах процедури продажу нерухомого майна з прилюдних торгів, а спір з приводу оспорювання акту про передачу майна стягувачу та витребування майна підлягає розгляду за правилами позовного провадження, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а скарга ОСОБА_7 на дії приватного виконавця - залишенню без розгляду.

Враховуючи висновок Верховного Суду про скасування постанови Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, підлягає також скасуванню додаткова постанова Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, якою вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_8 , заінтересована особа -

ОСОБА_3 , на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак