Провадження № 2/761/3682/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ СК «Українська страхова група» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

У вересні 2021 р ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа- ПАТ СК «Українська страхова група», в якому просив суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди - 21693,88 грн, у відшкодування моральної шкоди - 10000,00 грн та судовий збір в сумі 908,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.05.2021 р. о 20:50 год. в м. Києві по вул. Глибочицька, 53 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду, який у свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2021 р. у справі №761/18418/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн на користь держави.

З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ПАТ «СК «УСК», 05.05.2021 р. між сторонами було укладено протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування в розмірі 17419,43 грн. Для встановлення фактичної вартості необхідних відновлювальних робіт позивач звернувся до ТОВ «Автоцентр Права Авто на Кільцевій», які визначили необхідний перелік ремонтних робіт на запасних частин на загальну суму 37554,31 грн.

18.08.2021 р. були завершені ремонтні роботи, фактично позивачем було сплачено кошти в розмірі 37554,31 грн.

В добровільному порядку відповідач різницю між виплаченим страховим відшкодування та фактичним розміром шкоди не відшкодовує. Крім цього, внаслідок ДТП позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тимчасовій відсутності транспортного засобу, душевних стражданнях, пов`язаних з ДТП, поведінкою відповідача, який жодної допомоги не надав, станом потерпілих не цікавився. Моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що уклавши протокол-узгодження про розмір стразового відшкодування позивач погодився із страховою сумою в розмірі 17419,43 грн, будь-які подальші вимоги до себе вважає безпідставними. Звертає увагу, що ліміт відповідальності згідно полісу складає 100000,00 грн, розмір завданої шкоди не перевищує вказану суму. Моральну шкоду вважає необґрунтовано та не доведеною жодними доказами.

У письмових поясненнях представник третьої особи підтверджує факт досягнення згоди з позивачем про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Експертиза щодо визначення розміру шкоди в зв`язку з цим не проводилась, акт огляду транспортного засобу було підписано сторонами без заперечень. ПАТ «СК «УСК» виконало зобов`язання перед позивачем шляхом виплати страхового відшкодування в розмірі 17419, 43 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, в письмових поясненнях просив провести розгляд справи без його участі.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулдова А.А. від 01.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Skoda», д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 62)

01.05.2021 р. о 20:50 год. в м. Києві по вул. Глибочицька, 53 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду, який у свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2021 р. у справі №761/18418/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн на користь держави. (а.с. 68-69)

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

01.05.2021 р. позивач звернувся до ПАТ «СК «УСК» з повідомленням про ДТП, що підтверджується відповіддю ПАТ «СК «УСК» від 05.05.2021 р. (а.с. 70)

На а.с. 71 - копія частини акту огляду транспортного засобу № НОМЕР_3 без другої сторінки.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 05.05.2021 р., підписаного ПАТ «СК «УСК» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що розмір матеріального збитку, завданого потерпілому, та розмір суми страхового відшкодування складає 17419,43 грн. Виплата страхового відшкодування буде здійснена у відповідності із чинним законодавством України на розрахунковий рахунок згідно заяви потерпілого відповідно до умов ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після одержання страхового відшкодування потерпіла особа будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «СК «УСК» не має та не буде мати. (а.с. 72)

Тобто, страховик заподіювача шкоди ПАТ «СК «УСК» та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна, не керуючись при цьому актами оцінки майна.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з винуватця ДТП різниці між виплаченим узгодженим страховим відшкодування та фактичним розміром шкоди.

На підтвердження фактичного розміру шкоди позивач надав рахунок ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій» №АЦ-САСТ-2119050 від 06.05.2021 р. на суму 37554,31 грн, акт виконаних робіт №САК-2101162 від 18.08.2021 р. на суму 37554,31 грн, чек про оплату 37554,31 грн. (а.с. 75, 86-87)

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа ( ОСОБА_1 ) та страховик (ПАТ «СК «УСК» ) визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення протоколу узгодження про розмір страхового відшкодування, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

З клопотаннями про призначення у справі судової експертизи сторони також не звертались.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.10.2021 р. у справі № 362/3043/18

З огляду на те, що розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а позивач погодився з розміром матеріального збиту та сумою страхового відшкодування шляхом підписання протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 05.05.2021 р., підстави для стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди - 21693,88 грн суд не вбачає.

Посилання позивача, що розмір страхового відшкодування був зменшений з урахування зносу автомобіля, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються, зокрема, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Можливість відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19)

Між тим, вказані висновки у справі не можуть бути застосовані з огляду на те, що позивач узгодив розмір страхового відшкодування з ПАТ «СК «УСК», а експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази врахування зношеності ПАТ «СК «УСК» при виплаті страхового відшкодування позивачу.

Вказане посилання позивача є припущенням, а доказування згідно ст. 81 ч. 6 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, встановити самостійно зношеність автомобіля позивача за відсутності проведеної оцінки або судової експертизи неможливо.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

У даному випадку ДТП сталася із вини відповідача. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Безумовно, внаслідок ДТП, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилався на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, останній був позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, крім того, добровільно відповідач шкоду не виплатив, станом потерпілих не цікавився..

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу , є стягнення 2000,00 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити частково, потрібно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 2000 грн. 00 коп

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 57 грн. 20 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ СК «Українська страхова група» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі - 2000 грн. 00 коп та судовий збір в сумі - 57 грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

третя особа: ПАТ СК «Українська страхова група», , адреса: м.Київ, вул.Івана Федорова, 32-а.

Повне рішення виготовлено 28.01.2022 р.

Суддя: А.А.Осаулов