Справа № 426/3781/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Половинка В.О.,

за участі секретаря судового засідання Гашинської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника адвоката Олійник Ірини Олександрівни, яка звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (після реорганізації Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Харків)

встановив:

Представника заявника адвокат Олійник І.Г. звенулася зі скаргою на дії державного виконавця, яку обгрунтувала наступним: 24.12.2021 ОСОБА_1 стало відомо про те, що 06.07.2011 Ізюмським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 20.03.2011 № 2-3386, виданого Ленінським районним судом міста Луганськ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (надалі також стягувач) грошових коштів у сумі 175293,57грн. і у межах цього виконавчого провадження накладено арешт на належне заявнику нерухоме майно. З часу відкриття вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 не надходила будь-яка кореспонденція із виконавчої служби, він не знав про його існування. Довідавшись про те, що він є боржником за виконавчим провадженням, заявник звернувся до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), надалі МВ ДВС по місту Ізюм, із запитом стосовно надання інформації про стан виконавчого провадження та здійснені виконавчі дії. У відповідь виконавчою службою листом від 14.06.2021 № 27895 повідомлено про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3386 виданого 20.06.2011 Ленінським райсудом м. Луганськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 175293,57грн. на виконанні у відділі станом на 14.06.2021 не перебуває. Одночасно повідомлено, що згідно даних Спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження 06.07.2011 було відкрито виконавче провадження № 27425132 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. У зв`язку із встановленням місця реєстрації боржника на території, на яку не поширюється компетенція відділу (м. Харків, вул.23 Серпня, 60/17), керуючись п.10 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (у чинній на той час редакції), 04.11.2011 було винесено постанову про направлення виконавчого документа за належністю (до іншого відділу ДВС), копію якого разом з виконавчим документом було направлено до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ. У той же час, Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харків (до реорганізації Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ) листом від 06.07.2021 № 74577 заявника повідомлено про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 34837536 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-3386, виданого 20.06.2011 Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 175293,57грн. Державним виконавцем 14.11.2011 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а 10.03.2016 постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" та направлено виконавчий лист на виконання до ВДВС Ізюмського РУЮ. З огляду на інформацію, надану МВ ДВС по місту Ізюм про те, що там не перебуває на виконанні виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-3386, виданого 20.06.2011 Ленінським районним судом м. Луганська було втрачено. Заявник вважає, що постанови про накладення арешту на майно боржника не виносилось, майно ОСОБА_1 незаконно утримується під арештом та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 27425132 та скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.08.2011 за № 11516273 реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 27425132 від 06.07.2011 виданої ВДВС Ізюмського МРУЮ.

Представник заявника адвокат Олійник І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить скаргу розглянути без її участі, на задоволенні скарги наполягає.

Представник Ізюмського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) Ярослава Харіна звернулася до суду із заявою, в якій просить відмовити в задоволенні скарги та розглядати скаргу без її участі. Вважає, що арешт на майно боржника було накладено державним виконавцем обґрунтовано та відповідно до норм Інструкції про проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляд.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи, органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши додані до скарги матеріали та метріали судової справи №426/3781/21, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судом встановлено, що 24.12.2021 ОСОБА_1 стало відомо про те, 06.07.2011 Ізюмським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 20.03.2011 № 2-3386, виданого Ленінським районним судом міста Луганськ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (надалі також стягувач) грошових коштів у сумі 175293,57 грн. і у межах цього виконавчого провадження накладено арешт на належне заявнику нерухоме майно. З часу відкриття вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 не надходила будь-яка кореспонденція із виконавчої служби, він не знав про його існування.

Представник заявника адвокат Олійник І.О. звернулася до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), надалі МВ ДВС по місту Ізюм, із запитом стосовно надання інформації про стан виконавчого провадження та здійснені виконавчі дії. У відповідь виконавчою службою листом від 14.06.2021 № 27895 повідомлено про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3386 виданого 20.06.2011 Ленінським райсудом м.Луганськ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 175293,57 грн. на виконанні у відділі станом на 14.06.2021 не перебуває. Одночасно повідомлено, що згідно даних Спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження 06.07.2011 було відкрито виконавче провадження № 27425132 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. У зв`язку із встановленням місця реєстрації боржника на території, на яку не поширюється компетенція відділу (м.Харків, вул.23 Серпня, 60/17), керуючись п.10 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (у чинній на той час редакції), 04.11.2011 було винесено постанову про направлення виконавчого документа за належністю (до іншого відділу ДВС), копію якого разом з виконавчим документом було направлено до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ (а.с. 7).

Одночасно Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків (до реорганізації Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ) листом від 06.07.2021 № 74577 представника заявника адвоката Олійник І.О. повідомлено про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 34837536 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-3386, виданого 20.06.2011 Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 175293,57грн. Державним виконавцем 14.11.2011 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а 10.03.2016 постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" та направлено виконавчий лист на виконання до ВДВС Ізюмського РУЮ (а.с. 8).

З огляду на інформацію, надану МВ ДВС по місту Ізюм про те, що там не перебуває на виконанні виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-3386, виданого 20.06.2011 Ленінським районним судом м. Луганська було втрачено (а.с. 12).

Представник заявника адвокат Олійник І.О. звернулася до Сватівського районного суду Луганської області (якому відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ" визначено територіальну підсудність Ленінського районного суду міста Луганська) із запитом про наявність матеріалів справи, що розглядалась Ленінським районним судом міста Луганськ та у якій видано 20.06.2011 виконавчий лист № 2-3386 щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ОСОБА_2 , а також про видачу дублікату цього виконавчого листа, необхідного для відновлення втраченого виконавчого провадження. У відповіді на запит Сватівським районним судом Луганської області повідомлено про те, що цивільна справа з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до суду не передана, суд не володіє інформацією щодо ухваленого рішення у вказаній справі та стадії його виконання. Також зазначено, що для відновлення втраченого судового провадження заявник може звернутися до суду у порядку, визначеному чинним законодавством (а.с. 9).

Відповідно листа в.о. керівника Сватівського районного суду Луганської області Криви О.В. цивільна справа за позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до Сватівського районного суду не передавалася. Суд не володіє інформацією щодо ухваленого рішення у вказаній справі та стадії його виконання (а.с. 10).

При цьому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на належне заявнику майно накладено арешт за виконавчим провадженням, яке було втрачене (а.с. 14-16).

Представник заявника адвокат Олійник І.О. знову звернулася до МВ ДВС по місту Ізюм з метою отримання копії постанов, прийнятих у втраченому виконавчому провадженні, які містяться у Автоматизованій системі виконавчого провадження, у тому числі її спеціальному розділі. У відповідь виконавча служба повідомила про неможливість надання запитуваних документів через сплив строку їх зберігання. Згодом у листі від 23.12.2021 № 57320 виконавча служба повідомила про те, які дії вживались державним виконавцем у провадженні № 27425132. З`ясовано, що у втраченому виконавчому провадженні проводились такі виконавчі дії: 06.07.2011 відкрито виконавче провадження; 13.07.2011 стягнуто виконавчий збір; 23.09.2011 винесено постанову про доручення проведення виконавчих дій ВДВС Дзержинського МУЮ Харківської області; 04.11.2011 закінчено виконавче провадження та направлено його за належністю до іншого відділу ДВС (Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ) (а.с. 13).

Таким чином судом з`ясовано, що про вчинені виконавчих дій, державним виконавцем не виносилось постанови про арешт майна ОСОБА_1 і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про накладення арешту на нерухоме майно заявника, де у якості підстави для обтяження зазначено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27425132, яке станом на момент розгляду справи втрачене, від 06.07.2011, прийняту державним виконавцем ВДВС Ізюмського МРУЮ.

Суд критично відноситься до листа державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому він заперечує проти задоволення скарги, посилаючись на Інструкцію про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999, стверджує, що мав право постановою про відкриття виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника. При цьому, державний виконавець не врахував ту обставину, що пункт 3.6.3 Інструкції про проведення виконавчих дій може застосовуватись лише у тому випадку, коли наявна заява від стягувача про накладення арешту на майно боржника. Про надходження такої заяви державним виконавцем не повідомляється.

При цьому суд звертає увагу на ті обставини, що положення Закону України "Про виконавче провадження" мають вищу юридичну силу у порівнянні із Інструкцією про проведення виконавчих дій. У тому випадку, коли ці нормативні акти містять протиріччя мають застосовуватись саме положення Закону, а не підзаконного акту (це стосовно посилань державного виконавця у своїх запереченнях на Інструкцію). У даному випадку положеннями частини 2 статті 25 та частини 2 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) було встановлено, що накладення арешту на майно та кошти боржника можливе лише за заявою стягувача, про що має виноситись відповідна постанова, тобто постанова про арешт майна боржника.

Крім того та обставина, що арешт на майно боржника неможливо було накласти постановою про відкриття виконавчого провадження підтверджується ще й тим, що форма цієї постанови не передбачала можливості внесення до неї відповідної інформації (затверджена форма постанови про відкриття виконавчого провадження, наведена у додатку 7 до Інструкції про проведення виконавчих дій, додається).

Отже, державним виконавцем не доведено правомірності накладення арешту на нерухоме майно скаржника. У даному випадку відсутня постанова про накладення арешту на майно боржника, а також відсутня заява стягувача про накладення арешту.

Крім того, заперечуючи проти задоволення скарги, виконавець визнає, що арешт необхідний для реального виконання виконавчого провадження. При цьому, державним виконавцем замовчується факт відсутності (втрати) виконавчого провадження і неможливості його відновлення. І, в даному випадку, питання доцільності існування арешту майна боржника при тому, що виконавчого провадження не існує, має суттєве значення, за таких умов є протиправним та обмежує законні права заявника.

При цьому суд враховує, що за правилом частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Тобто, якщо законом було установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Проте, статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Оскільки заявник (боржник у виконавчому провадженні) оскаржує дії державного виконавця під час виконання судового рішення, у даному випадку справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства оскільки законодавством передбачений інший порядок оскарження дій державного виконавця під час виконання рішення суду у цивільній справі звернення зі скаргою на дії державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ.

Така правова позиція викладена у останніх постановах Верховного Суду від 29.11.2021 по справі №274/6855/20, від 18.03.2021 по справі №0940/1258/18, від 18.02.2021 по справі №400/1275/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10. 2019 у справі №826/15531/17 та інших.

Відповідно до ст. ст. 447, 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист у виконавчому провадженні № 27425132 було видано Ленінським районним судом міста Луганська, територіальну підсудність якого визначено Сватівському районному суду розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ".

Статтею 449 Кодексу встановлено строк для звернення із такою скаргою 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Зважаючи на те, що жодних документів, які стосуються виконавчого провадження ОСОБА_1 не отримував і про ту обставину, що у виконавчому провадженні не виносилось постанови про накладення арешту на його нерухоме майно дізнався із відповіді МВ ДВС по місту Ізюм, яку отримав 24.12.2021, суд вважає, що дана скарга подана у встановлений для цього строк.

Згідно зі статтею 541 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи ті обставини, що у територіальних органах Державної виконавчої служби не перебуває на виконанні виконавче провадження зі стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів, виконавче провадження втрачене і відновлення його є неможливим, стягувач із 2011 року не проявляє інтересу до виконавчого провадження і зареєстрований на тимчасово окупованій території, переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України заборонено відповідно до статті 13 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", і найголовніше постанови про накладення арешту на майно боржника не виносилось, то суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447-451ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Задовольнити скаргу представника заявника адвоката Олійник Ірини Олександрівни на дії державного виконавця Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 27425132.

Скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.08.2011 за № 11516273 реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 27425132 від 06.07.2011.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК Українита може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області.

У разі якщо ухвалу постановлено без учасників справи, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 27 січня 2022 року о 17 годині.

Суддя: В.О. Половинка