ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/3862/21
Провадження № 22-ц/821/104/22
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Кредитна спілка «Добросвіт», Державний реєстратор Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Каленчук Микита Андрійович

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2021 року (постановлену під головуванням судді Кондрацької Н.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Добросвіт», Державного реєстратора Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Каленчука Микити Андрійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

22 червня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Кредитної спілки «Добросвіт», Державного реєстратора Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчука Микити Андрійовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.

29 липня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Касьяненком Д.Л. до Придніпровського районного суду м. Черкаси було поданозаяву про забезпечення позову, у якій він просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Кредитній спілці «Добросвіт» здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання, перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. посилався на те, що для уникнення неправомірних дій з боку Кредитної спілки «Добросвіт», дотримання і охорони майнових прав позивача на спірне нерухоме майно, необхідно вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в заяві зазначено, що такий захід забезпечення позову, про який він просить суд, має бути спрямований проти несумлінних дій Кредитної спілки «Добросвіт», щодо можливості відчужити спірне майно на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим, в подальшому, виконання судового рішення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову -відмовлено.

Ухвала суду, зокрема, мотивована тим, що посилання представника позивача про наявність можливих дій щодо розпорядження, а також інших дій стосовно квартири не відноситься до предмету даного спору, а тому не можуть бути прийняті судом як забезпечення позовних вимог, які є предметом розгляду у даній справі.

Крім того, заявником не доведено факту унеможливлення чи ускладнення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі, поданій 23 грудня 2021 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л., вважаючи ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2021 рокунеобґрунтованою,постановленою із порушенням норм процесуального права, при неповному дослідженні судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для вирішення даного питання, просить вказану ухвалу скасувати, постановивши при цьому, нову, якою задовольнити подану ОСОБА_1 заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі, зокрема, зазначено, що суд першої інстанції мав здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, проте, не зробив цього, у зв`язку із чим суд прийшов до помилкового висновку, що заявлений ОСОБА_1 вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії відносно нього не відповідає заявленим вимогам та характеру спірних правовідносин, які виникли між сторонами спору.

Крім того, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, позовна заява, подана ОСОБА_1 , стосується скасування рішення про реєстрацію права власності за Кредитною спілкою «Добросвіт» є співмірною вимогам заяви про забезпечення позову, оскільки можливе здійснення відповідачем відчуження майна призведе до зміни сторін, що не тільки утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а фактично призведе до позбавлення права користування приміщенням та необхідності витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 27 січня 2022 року, представник Кредитної спілки «Добросвіт» - адвокат Кірса В.В., вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою, а вимоги, викладені в ній такими, що не підлягають до задоволення, просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2021 року залишити без змін, оскільки дана ухвала є законною і обґрунтованою.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в пункту 1, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі №367/246/18 (провадження №61-46301св18).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Кредитної спілки «Добросвіт», Державного реєстратора Черкаської філії КП «Реєстрація нерухомості» Каленчука Микити Андрійовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.

Відповідно до заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень, згідно з яким здійснено реєстрацію права на квартиру та скасування запису про право власності.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. зазначає, що накладення арешту на спірне майно викликане необхідністю нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання очікуваного позивачем судового рішення по справі та своєчасне невжиття цих заходів може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав позивача, у зв`язку з тим, що вказане майно може бути безперешкодно відчужено відповідачем на користь третіх осіб.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2006 року між Кредитною спілкою «Добросвіт» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00326, відповідно до умов якого останній отримав кредит у 105000,00 грн.

23 квітня 2008 року сторони уклали додатковий договір, згідно умов якого сума кредиту складає 145000,00 грн. Розмір відсотків за користування кредитом складає 34 % річних.

З метою забезпечення кредитного договору, 24 липня 2006 року між Кредитною спілкою «Добросвіт» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 00326/1, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинення певних дій, не відповідає заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Об`єктивні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову, саме тим способом, про який ставить питання заявник, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ОСОБА_1 не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. про можливий продаж квартири, що утруднить або взагалі зробить неможливим, в подальшому, виконання судового рішення в разі задоволення позову, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані посилання заявника не підтверджується належними та допустимими доказами, а є лише припущенням позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку, що обрані представником ОСОБА_1 - адвоката Касьяненком Д.Л. заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірними із заявленими ним вимогами.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367,368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Добросвіт», Державного реєстратора Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Каленчука Микити Андрійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та окремому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко

/ текст постанови суду виготовлений 02 лютого 2022 року/