Дата документу 02.02.2022 Справа № 937/7310/21
Провадження №2/937/481/22
02 лютого 2022 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,
за участю секретаря Бондаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ієговська Анастасія Олександрівна до Товариства з додаткового відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи,
Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 01.07.2020 приблизно о 22 годині 55 хвилин по вулиці Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chevrolet Niva державний номер НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .. В результаті наїзду ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події. Позивач являється матір`ю загиблого. Вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 11.02.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши 2 роки іспитового строку. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Chevrolet Niva реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , на момент ДТП була застрахована в ТОВ "Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»". В добровільному порядку відповідач відмовився виплатити страхову відшкодування. На підставі вище викладеного позивач просить стягнути моральну шкоду у зв`язку зі смертю ОСОБА_3
23 вересня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
29 грудня 2021 року ухвалою суду було перейдено з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, від адвоката Ієговської А.О. до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив. Через неявку відповідача у судове засідання, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
01.07.2020 приблизно о 22 годині 55 хвилин водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chevrolet Niva державний номер НОМЕР_1 здійснював рух по вулиці Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який порушуючи вимоги ПДР України, перетинав проїзну частину вул. Ломоносова справа-наліво відносно напрямку його руху по регульованому пішохідному переході на червоний сигнал світлофора для пішоходів В результаті наїзду ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 11.02.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши 2 роки іспитового строку (а.с.4-5).

За змістом вироку в ході досудового слідства встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.»; 12.9. «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7…»; 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний вивити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п.п. 12.3. ПДР України, вчинене ОСОБА_2 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 1767832 (а.с.6), цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Chevrolet Niva реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТОВ "Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»".

24.03.2021 позивач звернулась до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» з заявою про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та життя, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 01.07.2020 року в м. Мелітополі за участі транспортного засобу Chevrolet Niva реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

25.06.2021 року на адресу позивача надійшло повідомлення від ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» про те, що оскільки водій забезпеченого транспортного засобу Chevrolet Niva добровільно виконав вимоги ст. 1166 ЦК України та особисто відшкодував шкоду заподіяну внаслідок ДТП, яка відбулась 01.07.2020 року в м. Мелітополі то у ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (а.с.9)

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В силу вимог ч. 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Статтею 1187 ЦК України, передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

На момент ДТП 01.07.2020 року мінімальна заробітна плата становила 4723,00 грн., у місячному розмірі, що затверджено Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-ІХ.. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 25.08.2020 р. № 822-ІХ. (4723,00 грн. мінімальна заробітна плата на 01.07.2022 р.) х 12 міс. / 2 = 28338,00 грн.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, яка регулює порядок розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 11,22,23,263,509,599,999,1166-1168,1187, 1193 ЦК України, ст.ст. 3,5,6,22,23,27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ієговська Анастасія Олександрівна до Товариства з додаткового відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого у розмірі 28338 (двадцять вісім тисяч триста тридцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», , м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4 корпус 6А

Суддя: Т.В.Юрлагіна