ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» січня 2022 року

м. Харків

справа № 636/3963/21

провадження № 22ц/818/1188/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А. В., Пилипчук Н. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - директор Шевелівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області Захарова А.Г.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року в складі судді Гуменного З.І.

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до директора Шевелівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області Захарової Алли Григорівни про відновлення порушених трудових прав і стягнення невиплаченої заробітної плати.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, не врахував, що він є учасником бойових дій, тому його звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Вважав, що інші наведені судом доводи можуть бути покладено в основу рішення по суті спору, але не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді - скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що недоліки, вказані в ухвалі судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року, позивачем не усунуто, у зв`язку з чим на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до директора Шевелівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області Захарової А.Г. про відновлення порушених трудових прав і стягнення невиплаченої заробітної плати, в якому просив зобов`язати директора Шевелівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області Захарової А.Г. провести остаточний розрахунок з ним на день видачі трудової книжки разом з розрахунковим листком та наказом про звільнення.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 02 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви, зазначивши належного відповідача; конкретизувати позовні вимоги, зокрема, вказати, які права порушено, зазначити суму для стягнення та сплатити судовий збір.

16 вересня 2021 року до суду першої інстанції ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив, що до позову додано копію посвідчення учасника бойових дій, на підставі якого він звільнений від сплати судового збору. Також, ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій уточнив учасників справи та просив зобов`язати Балаклійську міську раду Харківської області в особі голови Стовборового І.М. визначити суму остаточного розрахунку через централізовану бухгалтерію відділу освіти та надати в суд розрахунок місячної заробітної повного тижневого навантаження вчителя ОСОБА_1 згідно його заяви від 25 травня 2020 року та резолюції директора Шевелівського навчально-виховного комплексу Захарової А.Г.; зобов`язати Шевелівський ліцей Балаклійської міської ради Харківської області провести остаточний розрахунок із ним на день видачі трудової книжки разом з розрахунковим листком та наказом про звільнення; стягнути з Шевелівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу та в ухвалі зазначено, що в порушення вимог статті 175 ЦПК України позовна заява не містить: 1) зазначення ціни позову; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 2) зміст позовних вимог, оскільки у резолютивній частині позову не вказані періоди, за які позивач просив стягнути заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, інфляційні втрати; 3) зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Як вбачається з практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Згідно з вимогами частини 1 статті 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

В них, зокрема, зазначено. що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частини 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не зазначено ціни позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог, оскільки у резолютивній частині позову не вказані періоди, за які позивач просив стягнути заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, інфляційні втрати, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, колегія суддів вважає передчасними, виходячи з наступного.

В силу вимог частин 1, 3, 5 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Частиною 3 статтею 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Саме позивач наділений правом визначати позовні вимоги в межах, яких суд розглядає справу, що закріплено у статті 4 ЦПК України та статті 55 Конституції України.

Остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог відноситься до завдань підготовчого провадження.

Суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Такі питання вирішуються судом на стадії підготовчого провадження, завданнями якого є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (частина 1 статті 189 ЦПК України). Разом з тим позивач має право у своїй заяві зазначити засоби доказування, які доводять його правову позицію, і про які йому відомо

Матеріали справи свідчать про те, що, звертаючись до суду з даним позовом та уточнюючи його ОСОБА_1 виконав вимоги частини 3 статті 175 ЦПК України. На свій розсуд вказав зміст позовних вимог, виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначив докази та інше на виконання ухвали судді від 02 вересня 2021 року про залишення позову без руху.

Отже, висновки суду зазначені в оскаржуваній ухвалі про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення без руху його позову не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, про що свідчить усталена практика Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Із висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, вбачається, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Що стосується сплати судового збору, слід зазначити, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), від 29 січня 2021 року у справі № 159/6041/19 (провадження № 61-682ск21).

З огляду на зміст позовних вимог, ОСОБА_1 просив зобов`язати Шевелівський ліцей Балаклійської міської ради Харківської області провести остаточний розрахунок із ним на день видачі трудової книжки разом з розрахунковим листком та наказом про звільнення та стягнути з Шевелівського ліцею Балаклійської міської ради Харківської області на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зазначена справа не пов`язана із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій, про що суду першої інстанції необхідно врахувати при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2021 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А. В. Котелевець

Н. П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 27 січня 2022 року.