Справа № 761/6026/21
Провадження № 2/761/865/2022
26 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Яницькій О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, яке діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання у матері малолітніх дітей, без позбавлення батьківських прав; стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,
В лютому 2021р. Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідачки ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просив суд:
- відібрати у відповідачки без позбавлення її батьківських прав малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту - вимога № 1);
- призначити стягнення аліментів з відповідачки на утримання її малолітніх дітей у розмірі ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з дати прийняття рішення суду про відібрання дітей на користь державного закладу або на користь призначеного їм піклувальника (далі по тексту - вимога № 2).
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з надходженням від компетентних органів, від медичної установи, в якій діти перебувають на обліку звернень щодо неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання малолітніх дітей, а також відсутністю відомостей про фактичне проживання дітей та відповідачки, у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дітей Орган опіки та піклування, у відповідності до вимог ч. 2 ст.170 СК України, вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, в інтересах дітей.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
До судового засідання стороною позивача та третьою особою були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, і не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, поважності причин неявки в судове засідання 26 січня 2022р. не повідомила. У встановлений судом строк, відзив на позов стороною не подавався.
Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).
Судом встановлено, що відповідачка проживала разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду з вказаним позовом, Орган опіки та піклування зазначав, що відповідачкою, як матір`ю зазначених вище малолітніх дітей неналежним чином виконуються батьківські обов`язки, діти не мають постійного місця проживання, відвідують навчальні заклади періодично, має місце захворювання дітей, за місцем проживання дітей не створені належні умови, у зв`язку з чим, Орган опіки та піклування, у відповідності до вимог ч. 2 ст.170 СК України просив суд відібрати у відповідачки її малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав (а.с. 15-20, 40-47).
Судом встановлено, що в досудовому порядку відповідачка визнала факти неналежного виконання нею своїх батьківських обов`язків (а.с. 21-22).
Розпорядженням Шевченківської районного в м. Києві державної адміністрації від 04 лютого 2021р. за № 53, «Про відібрання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дітей відповідачки здійснено негайні заходи щодо відібрання малолітніх дітей від відповідачки, як матері (а.с. 13).
За приписами ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанові № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача на спростування доводів сторони позивача щодо неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей не було надано суду належних і допустимих доказів.
Згідно висновку Органу опіки та піклування від 20 серпня 2021р. № 109/04/40-6000, зазначено, що у зв`язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків відповідачкою, та не створення нею належних умов для проживання та розвитку, байдуже та безвідповідально ставиться до їх життя та здоров`я, Орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітніх дітей від відповідачки.
Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В підготовчому засіданні відповідачка зазначала, що нею вживаються всі заходи, щодо виховання та утримання дітей, проте на підтвердження зазначених обставин не надала до суду жодного доказу.
Діти мають бути забезпечені можливістю здійснення їх прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України.
Статтею 9 Конвенції про права дитини (в редакції, зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995р.), визначено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ст. 155 цього Кодексу, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» - Конвенція є частиною національного законодавства України, а судова практика ЄСПЛ визнається джерелом права.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимоги № 1.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що малолітні діти відповідачки перебувають в Центрі захисту дітей «Наші діти».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимога № 2 підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь державного закладу або на користь призначеного їм піклувальника підлягає стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно на обох дітей відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 15 лютого 2021р. та до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ( ОСОБА_1 ) ніхто з батьків (опікунів, піклувальників) не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та до досягнення повноліття молодшою дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,0 грн.
Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 142, 200, 258, 259, 263-266, 268, 280, 282, 354, 355, 430 ЦПК України; ст. 51 Конституції України; Конвенцією про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р.; Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р.; ст. ст. 141, 150, 151, 157, 164, 170 СК України; ст. ст. 8, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -
Відібрати у ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь державного закладу, до якого будуть поміщені ці діти або на користь призначеного їм піклувальника у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно на обох дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 15 лютого 2021р. та до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ( ОСОБА_1 ) ніхто з батьків (опікунів, піклувальників) не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та до досягнення повноліття молодшою дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1816,0 /одна тисяча вісімсот шістнадцять/ грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, підлягає негайному виконанню.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 31 січня 2022р.

Суддя: