Справа № 409/1427/21
Провадження № 22-ц/810/1079/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
24 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Луганської В.М.,
за участю секретаря судового засідання Савочки К.С.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»
на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2021 року, ухвалене судом у складі судді Третяк О.Г. в смт Білокуракине Луганської області,
за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04 травня 2011 року, в обґрунтування якого вказало, що між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 512 від 04 травня 2011 року зі змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою № 1 від 04 травня 2013 року.
Відповідно до п.п. 1.1. -1.2. кредитного договору банк надав грошові кошти на споживчі цілі окремими частинами за відновлюваною кредитною лінією, у період до 04 травня 2013 року на загальну суму у розмірі 100000 грн зі сплатою відсотків в розмірі 20% річних, комісійних винагород та інших платежів в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.
Відповідно до п. 1.5. кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати плату в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі. Проценти нараховуються банком щомісячно методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який видано кредит.
Починаючи з 2014 року відповідач почав порушувати умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Білокуракинський районний суд рішенням від 18 лютого 2019 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив частково.Стягнув з відповідача заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 512 від 04 травня 2011 року у розмірі 181709,41 грн, у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 10 січня 2018 року по 12 квітня 2018 року в розмірі 4540,88 грн та 3% річних за прострочення боргу а процентами за період з 10 січня 2018 року по 11 квітня 2018 року в сумі 10,40 грн відмовив.
Луганський апеляційний суд постановою від 10 червня 2019 року у справі № 409/812/18 стягнув з ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 10 січня 2018 року по 12 квітня 2018 року в розмірі 4540,88 грн та 3% річних за прострочення боргу за процентами за період з 10 січня 2018 року по 11 квітня 2018 року в сумі 10,40 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, суд першої інстанції не вважав підставою для нарахування процентів за кредитним договором.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційні скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить скасувати рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» зазначило, що при ухваленні рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості були порушені норми матеріального та процесуального права та ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення.
Тому скаржник вважає, що судом першої інстанції не перевірені у повному обсязі доводи позовної заяви, не досліджені надані докази та не враховані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішенням судом першої інстанції.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу надано не надано.
Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» отримана копія ухвали про відкриття провадження 28 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки зареєстрована на тимчасово окупованій Україні території.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, зазначив, що рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2021 року оскаржує лише в частині позовних вимог про стягнення прострочених процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 09 червня 2019 року, інфляційних втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року, трьох процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення прострочених процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 09 червня 2019 року суд першої інстанції виходив з того, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, суд першої інстанції не вважав підставою для нарахування процентів за кредитним договором.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, апеляційний суд вважає, що рішення суду у зазначеній частині відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір відновлюваної кредитної лінії № 512, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 100000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних. Кредит надавався на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04 грудня 2019 року на споживчі потреби.
Рішенням Білокуракинського районного суду від 18 лютого 2019 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 512 від 04 травня 2011 року у розмірі 181709,41 грн, у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 10 січня 2018 року по 12 квітня 2018 року в розмірі 4540,88 грн та 3% річних за прострочення боргу а процентами за період з 10 січня 2018 року по 11 квітня 2018 року в сумі 10,40 грн відмовлено.

Луганський апеляційний суд постановою від 10 червня 2019 року рішення Білокуракинського районного суду від 18 лютого 2019 року в оскаржуваній частині скасував, ухвалив в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнив та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04 травня 2011 року за відсотками за користування кредитом за період з 10 січня 2018 року по 12 квітня 2018 року в розмірі 4540,88 грн та три проценти річних за прострочення боргу за процентами за період з 10 січня 2018 року по 11 квітня 2018 року в сумі 10,40 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що остаточним терміном повернення кредиту є 04 грудня 2019 року, однак позивач використав право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченої, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись у 2018 році до Білокуракинського районного суду Луганської області із позовом про стягнення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 512 віл 04 травня 2011 року.

Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що у зв`язку з наявністю у позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, акціонерне товариство «Ощадбанк» звернувшись у 2018 році, відповідно до умов кредитного договору та положень частини другої статті 1050 ЦП України, використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, а тому законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чи настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк не мав правових підстав для нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом на умовах кредитного договору, а тому позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 09 червня 2019 року в сумі 19062,63 грн, не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку колегія суддів вважає, не обґрунтованими, оскільки після спливу строку кредитування, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.

Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року та інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року, то суд першої інстанції виходив з того, що вказані сумичастково стягнуті рішенням Білокуракинського районного суду 18 лютого 2019 року та постановою Луганського апеляційного суду 10 червня 2019 року.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам права, виходячи з наступного.

В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, в повній мірі не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не у повній мірі досліджені зібрані у справі докази та відповідно не надана належна правова оцінка таким доказам.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути з відповідача 13736,11 грн - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року та 6836,86 грн - три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року, при цьому надавши розрахунок.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року та постанова Луганського апеляційного суду від 10 червня 2019 року якими стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом не виконані, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» інфляційні витрати за прострочення сплати процентів за період з серпня 2014 року по лютий 2018 року, три відсотки річних за прострочення сплати процентів за період з 01 серпня 2014 року по 11 квітня 2018 року.

Звертаючись до суду з цим позовом Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за період з квітня 2018 року по березень 2021 року, три відсотки річних за прострочення сплати процентів за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року.

Отже позивачем у даній справі вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати процентів та трьох відсотків річних за прострочення сплати процентів заявлені за інший період.

Проте, суд першої інстанції не врахував зазначених обставин справи, тому дійшов помилкового висновку про те, що вимоги про стягнення інфляційних витрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 11192,38 грн та три проценти річних в сумі 5471,13 грн не підлягають задоволенню, оскільки вони були стягнуті рішенням Білокуракинського районного суду 18 лютого 2019 року та постановою Луганського апеляційного суду 10 червня 2019 року.

З наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом з квітня 2018 року по березень 2021 року вбачається, що банком розрахунок здійснено як з урахування процентів, стягнутих з відповідача за заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року та постановою Апеляційного суду Луганської області від 10 червня 2019 року, так і процентів, нарахованих за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 06 червня 2019 року.

Сума трьох процентів річних на суму прострочених процентів за користування кредитом, стягнутих заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року та постановою Луганського апеляційного суду від 10 червня 2019 року з відповідача, відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці 6 «розрахунок 3% по всіх сумах прострочених відсотків» за період 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року, становить 5471,13 грн, виходячи із наступного розрахунку: 5427,27 грн + 43,86 грн.

Сума інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом, стягнутих заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року та постановою Луганського апеляційного суду від 10 червня 2019 року з відповідача, відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці 4 «розрахунок суми витрат від інфляції по прострочених відсотках», за період з квітня 2018 року по березень 2021 року становить 11192,38 грн, виходячи із наступного розрахунку: 11105,34 грн + 87,04 грн.

Слід зазначити, оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 09 червня 2019 року в сумі 19062,63 грн, не підлягають задоволенню, тому колегія суддів вважає, що банк не мав правових підстав для нарахування трьох процентів річних та інфляційних витрат на суму 19062,63 грн прострочених процентів за користування кредитом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, оскільки заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 лютого 2019 року та постанова Луганського апеляційного суду від 10 червня 2019 року, якими стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом не виконані, то банк має право на отримання компенсаційних виплат з відповідача, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Також колегія суддів вважає за необхідне наступне.

07 вересня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» щодо звільнення деяких категорій внутрішньо переміщених осіб від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики», яким Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнено статтею 92, якою передбачено звільнення внутрішньо переміщених осіб, які залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики. Відповідно до п. 2 вказаної статті за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.

Згідно довідки, яка надана Міністерством соціальної політики України на виконання ухвали Луганського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 не є внутрішньо переміщеною особою.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є внутрішньо переміщеною особою, то положення ст. 92 Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що заочне рішення суду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за трьома відсотками річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року та інфляційними втратами за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року слід скасувати відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних по прострочених процентах та інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 512 від 04 травня 2011 року в сумі 16663,51 грн, яка складається з: трьох процентів річних по прострочених процентах за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року в сумі 5471,13 грн, інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року в сумі 11192,38 грн.

В іншій оскаржуваній частині заочне рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2270 грн, а за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3405 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 52, 89).

Оскільки позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають частковому задоволенню, то стягнутий заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2021 року з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір підлягає збільшенню з 908 грн до 1399,17 грн.

Також з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2098,76 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерне товариство «Ощадбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2021 року в оскаржуваній частині позовних вимог про стягнення трьох процентів річних по прострочених процентах за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року, інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних по прострочених процентах, інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», , заборгованість за кредитним договором № 512 від 04 травня 2011 року в сумі 16663,51 грн, яка складається з: трьох процентів річних по прострочених процентах за період з 12 квітня 2018 року по 15 квітня 2021 року в сумі 5471 (п`ять тисяч чотириста сімдесят одна) грн 13 коп.; інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з квітня 2018 року по березень 2021 року в сумі 11192 (одинадцять тисяч сто дев`яносто дві) грн 38 коп.

В іншій оскаржуваній частині заочне рішення суду залишити без змін.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 листопада 2021 року змінити, збільшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» в рахунок відшкодування судового збору суму з 908 грн до 1399,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 2098,76 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

В.М. Луганська