Справа № 466/8470/21 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/4573/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

21 січня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів:Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2021 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб- Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, державного нотаріуса третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевитч Вікторії Мирославівни про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації,-

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Ухвалу оскаржила відповідач.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню.

У частині першій ст. 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

В даному переліку відсутня ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справах "Ейрі проти Ірландії", п.24, Series A N32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

У рішенні ЄСПЛ по справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", серія A, N 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі "Helmers v. Sweden", серія A, N 212-A, с.15, п.31).

Крім цього, Європейський суд з прав людини також зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Shishkov v. Russia» (Шишков проти Росії), від 20 лютого 2014 року, § 110).

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі не входить до переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, однак дане судове рішення може бути оскаржене ( надано заперечення ) разом з рішенням суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З наведеного слідує, що законом передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, при цьому, у разі оскарження ухвали суду першої інстанції, яка не передбачена переліком, для апеляційного суду діє імперативна норма, яка передбачає повернення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року).

Доводи відповідача на те, що прийняття апеляційної скарги має відбуватися з врахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення оцінені судом апеляційної інстанції, однак підстав для відкриття провадження не дають, оскільки відмова у зупиненні провадження не перешкоджає захистити своє право шляхом оскарження остаточного рішення суду та при його оскарженні висловити свої заперечення з приводу відмови у зупиненні провадження.

Керуючись ст.ст. 352, 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2021 року повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку передбаченому ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк