печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Стриж І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказував про те, що 26 листопада 2018 року сторони уклали договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком до 26 серпня 2018 року зі сплатою 10000 грн на місяць, а всього за весь час оренди - 50 000 грн. Однак звільнивши квартиру, відповідач не виконав умови договору та ухиляється від сплати вартості оренди квартири за договором.

Ураховуючи неналежне виконання відвідачем умов договору оренди з нього підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за квартиру в сумі 50 000 грн, інфляційні втрати в сумі 8845 грн, 3883,56 грн як три проценти річних, а також судовий збір в сумі 908 грн.

Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07 квітня 2021 року від відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування заяви відповідач вказував на те, що у провадженні цього суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки Печерським районним судом м. Києва в іншій справі 757/41244/20 вже було ухвалено судове рішення між тим самими сторонами за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди було відмовлено.

06 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що в 29 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди квартири від 25 липня 2018 року (зі змінами та доповненнями відповідно до додаткової угоди №1 від 21 червня 2019 року та додаткової угоди №2 від 25 лютого 2020 року). Строк оренди з 25 липня 2018 року до 25 липня 2020 року.

Однак, з невідомих відповідачу причин за актом приймання-передачі відповідачу була передана сусідня квартира АДРЕСА_2 . Після закінчення строку дії договору оренди від 25 липня 2018 року, ОСОБА_5 (син позивача) запропонував відповідачу для оренди квартиру АДРЕСА_2 , на що відповідач погодився і переїхав у сусідню квартиру і протягом 4 місяців жив у квартирі без укладення договору оренди.

21 червня 2019 року сторони підписали додаток до договору оренди, яким продовжили строк дії договору від 25 липня 2018 року до 25 лютого 2020 року.

25 лютого 2020 року сторони підписали додаток до договору оренди, яким продовжили строк дії договору від 25 липня 2018 року до 25 липня 2020 року з моменту передачі предмету оренди в оренду.

Відповідач сумлінно сплачував орендну плату, щомісяця на картковий рахунок ОСОБА_6 в період з 26 квітня 2018 року до 20 липня 2020 року, загалом - 256062,40 грн. Таким чином, заборгованість за оренду квартири у відповідача відсутня. Тобто позивач за рахунок відповідача намагається збагатитись.

Крім того, Печерським районним судом м. Києва вже розглядалась справа між тими самими сторонами, щодо того ж предмету спору, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

З огляду на викладене, відповідач просив про відмову у задоволенні позову.

06 березня 2021 року представник відповідача подав заяву про заперечення проти розгляду справи в спрощеному провадженні та заяву про розгляд справи в режимі відеоконференція.

07 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що відповідач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6300 грн.

05 травня 2021 року від позивача надійшла заява про заперечення щодо переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 07 травня 2021 року в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено.

11 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про те, що спірні правовідносини виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору від 26 березня 2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , орендна плата за яку становить 10 000 грн. Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом приймання-передачі квартири саме 250/3. Звільнивши квартиру відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, що є підставою для задоволення позову.

Ухвалою судді від 15 вересня 2021 року в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі - відмовлено.

Представник повивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи заперечення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд установив, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

26 березня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_5 уклали договір оренди квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 Договору позивач передав до підписання цього договору відповідачу в тимчасове користування за плату на встановлений цим договором строк квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з актом передачі квартири та майна 26 березня 2018 року орендодавець передав, а орендар прийняв зазначену квартиру та майно за переліком, що зазначено в п. 1.1 зазначеного акта.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, орендна плата складає 10 000 грн та вноситься щомісячно не пізніше двадцять сьомого числа у вигляді авансового платежу.

Загальна сума оренди становить 50 000 грн (п. 3.2 Договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендар зобов`язаний вчасно і в повному обсязі вчасно в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Доказів сплати орендної плати за вказаним договором відповідач не надав.

Разом з тим, у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 292 020 грн заборгованості за договором оренди квартири за адресою: АДРЕСА_3 від 25 липня 2018 року.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 000 грн. судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2021 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року - скасовані, ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково і стягнуто на її користь із ОСОБА_2 - 272 500 грн заборгованості за договором оренди від 25 липня 2018 року, 7 450, 91 грн інфляційних втрат за час прострочення та 9 047,59 грн як 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Таким чином, суд установив, що вказаними судовими рішеннями вирішувався спір щодо договору оренди квартири за адресою: АДРЕСА_3 від 25 липня 2018 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував про те, що на підставі договору оренди від 29 червня 2018 року з 25 липня 2018 року орендував квартиру АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 . В період з 26 червня 2018 року до 20 липня 2020 року та сплачував орендну плату на картковий рахунок ОСОБА_6 . Однак вказана особа не є стороною договору оренди та/або довіреною особою позивача, тому відсутні підстави вважати, що відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором оренди від 26 березня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.ст.810,811 ЦК України зазначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

Відповідно до частини третьої ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

В силу вимог ст. 820 ЦК України наймач зобов`язаний вносити плату за користування житлом у розмірі, що визначено договором.

Всупереч вимогам зазначених правових норм закону відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань з оплати орендної плати, а, відтак, заборгованість, що утворилася у відповідача підлягає стягненню на користь позивача з 26 березня 2018 року до 26 серпня 2018 року.

Разом з тим, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у порядку ст. 625 ЦК України згідно з розрахунком, наданим позивачем.

За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626,628, 773, 810, 811, 812, 815, ст.ст.12, 19, 81, 82, 89, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч ) гривень, 8845 (вісім тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень інфляційних втрат та 3883 (три тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні 56 копійок як три проценти річних та судовий збір в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено 28 січня 2022 року.

Суддя О.Л. Бусик