Справа № 431/1941/21
Провадження № 2/431/43/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" січня 2022 р. м. Старобільськ Луганської області

Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

при секретарі Коцині Ю.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дехтяря С.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Дехтяря Сергія Володимировича до Старобільської міської ради Луганської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

13.04.2021 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дехтяря С.В. звернувся до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Половинкине Старобільського району Ворошиловградської області. Факт народження позивача підтверджується Свідоцтвом про народження, оформленому на бланку ГД № 266127, виданим Половинкинським сільським ЗАГС Старобільського району 21.02.1957 р. на підставі актового запису № 4 від 02 лютого 1957 року.

Згідно зазначеного документу матір`ю позивача була ОСОБА_2 , відомості про батька в свідоцтві про народження відсутні.

Фактично, батьком позивача був громадянин України ОСОБА_3 , 1915 р.н., з яким позивач підтримував тісні сімейні стосунки, вважав його та ставився до нього як до батька, в свою чергу ОСОБА_3 також вважав та визнавав позивача своїм сином, виконував батьківські обов`язки по відношенню до нього. Крім того, позивач до смерті батька ОСОБА_3 , доглядав його, піклувався про нього та надавав йому необхідну допомогу, що свідчить про виконання позивачем своїх обов`язків дитини по утриманню непрацездатних батьків.

Позивач вважає, що враховуючи відсутність запису про батька у його свідоцтві про народження, факт його родинних відносин може бути встановлений судовим рішенням. Необхідність встановлення такого факту викликана бажанням позивача належним чином оформити право власності на спадкове майно після померлого батька.

На праві приватної власності померлому ОСОБА_3 належало наступне майно (права): право на земельну частку (пай) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна (с. Половинкине Старобільського району Луганської області) площею 6,36 умовних кадастрових гектарів без визначення цих земель в натурі, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), оформленому на бланку ЛГ № 0139839, виданим Старобільською районною державною адміністрацією 25 березня 1997 р. на підставі розпорядження голови Старобільської РДА № 97 від 20 лютого 1997 року; земельна ділянка площею 4,3049 га № 483 категорії земель «рілля», з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташована на території Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, оформленим на бланку IV- ЛГ № 025416, виданим Половинкинською сільською радою 27 вересня 2002 року на підставі рішення 02 сесії 24 скликання Половинкинської сільської ради, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 480; земельна ділянка площею 0,4039 га № 483 категорії земель «рілля зрошувана», з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташована на території тієї ж сільської ради, право власності на яку посвідчено тим же Державним актом на право приватної власності на землю.

Державний Акт на право приватної власності на землю було отримано на підставі часткової реалізації померлим права на виділення земельних ділянок в натурі, тому вбачається, що до складу спадщини після померлого ОСОБА_3 увійшли наступні об`єкти майнових прав: земельна ділянка площею 4,3049 га № 483 категорії земель «рілля», з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташована на території Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області; земельна ділянка площею 0,4039 Га № 483 категорії земель «рілля зрошувана», з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташована на території тієї ж сільської ради, право власності на яку посвідчено тим же Державним актом на право приватної власності на землю; залишок земельної частки (паю) з земель колишнього КСП імені Мічуріна, який складається з: ріллі (спільної часткової) - 0,12 умовних кадастрових гектарів; сіножатей (приватна) - 0,31 умовних кадастрових гектарів; сіножатей (спільна часткова) - 0,33 умовних кадастрових гектарів; пасовищ - 0,58 умовних кадастрових гектарів.

Станом на день смерті ОСОБА_3 позивач проживав та був зареєстрований разом з померлим за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті позивача та довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради № 170 від 09 квітня 2021р. Зазначене вище, враховуючи відсутність юридичного факту відмови від прийняття спадщини, підтверджує факт прийняття спадщини позивачем після померлого батька на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України.

Звернення позивача до нотаріуса для вчинення відповідних нотаріальних дій щодо оформлення спадщини є об`єктивно неможливим у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини може бути подана лише спадкоємцем, а позивач на день подання позову до суду не може підтвердити наявність родинних відносин з померлим. Таким чином єдиним шляхом захисту права власності Позивача на спадкове майно є звернення до суду з цим позовом.

На викладеного прохав суд встановити юридичний факт - факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та прохав суд позов задовольнити. Доводи, викладені у позові підтримав та підтвердив, додаткових пояснень не мав.

Представник позивача адвокат Дехтяр С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та прохав суд позов задовольнити. Доводи, викладені у позові підтримав, додаткових пояснень не мав.

Представник відповідача Старобільської міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.141), про що, надав до суду в заяву, своїй заяві прохав суд розглянути справу без участі їх представника (а.с.37).

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.143), на що до суду надав заяву в якій повідомив, що спадщину після померлого батька ОСОБА_3 , не приймав та наміру приймати її не має, єдиним законним спадкоємцем померлого є позивач по справі ОСОБА_1 . Також повідомив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є його рідним батьком та рідним батьком його брата ОСОБА_1 . У зв`язку із несприятливою епідеміологічною ситуацією прохав справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги до нього визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, відводів складу суду не мав (а.с.144).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала. Що позивач по справі це її чоловік. Вона з впевненістю свідчить, що померлий у 2004 року ОСОБА_3 це дійсно батько позивача. Зазначила, що вони разом жили однією родиною з ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Мати позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюбу не укладали. Чому вони офіційно не уклали шлюбу їй не відомо, оскільки вони не бажали цього пояснювати. У ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у період фактичних шлюбних відносин народилось двоє дітей позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , батьки побудували будинок, та він перейшов туди жити. А вони (позивач, вона та їх діти) залишилися проживати з батьками позивача, та жили до самої їх смерті. Відносини у позивача з ОСОБА_3 були, як у батька та сина. Вона впевнена, що ОСОБА_3 це рідний батько позивача. ОСОБА_3 казав, що ОСОБА_6 є його сином. Чому за життя ОСОБА_3 офіційно не визнав ОСОБА_7 своїм сином вона не знає. Вона достеменно знає, що батьки позивача все своє подружнє життя прожили разом, і у батька позивача іншої родини (шлюбу) не було. З 1948 мати позивача ОСОБА_2 та батько позивача ОСОБА_3 проживали на хуторі Попівка Старобільського району. У 1961 році переїхали у сел. Половинкине Старобільського району. У 1973 році ОСОБА_3 склав заповіт на користь своєї цивільної дружини ОСОБА_2 , однак вона померла раніше за ОСОБА_3 , тому заповіт не виконано. Вони всі разом проживали за однією адресою, та доглядали батька позивача ОСОБА_3 до самої смерті. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показав, що позивача знає з 1992 року. Позивач є викладачем дитячої спортивної школи, та в свій час був його викладачем. У нього дружні стосунки з сином позивача ОСОБА_9 . Йому відомо, що ОСОБА_3 був дідусем ОСОБА_9 , та вони проживали разом в одному будинку. ОСОБА_3 називав позивача сином, а позивач називав ОСОБА_3 батьком, тато. Щоб казали у селі, що ОСОБА_3 є не рідним батьком позивача, він не чув. Знає, що померлий ОСОБА_3 жив з позивачем, дружиною позивача та їх дітьми однією родиною до самої смерті. Мати позивача ОСОБА_2 померла у 1995 році, а батько позивача ОСОБА_3 помер у 2004 році. Чому ОСОБА_3 так і не визнав себе батьком позивача офіційно, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показала, що з позивачем знайома з 1980 року, вони є сусідами. Вона знала батька позивача ОСОБА_3 та матір позивача - ОСОБА_2 , часто з ними спілкувалася. Знає, що батьки позивача весь час жили разом, з ними проживала і родина позивача по АДРЕСА_1 . Знає що позивач звертався до ОСОБА_3 «батько» та вважав його таким, а той називав його сином, та також зазначав, що він є його сином. В неї ніколи не було сумнівів в тому, шо позивач та ОСОБА_3 є сином та батьком. Все життя вони жили однією родиною у одному будинку, до самої смерті у 2004 році ОСОБА_3 . Позивач, та його дружина займався похованням ОСОБА_3 .

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, встановив наступні обставини і визначив відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого Половинкинським сільським ЗАГС Старобільського району 21.02.1957 р. актовий запис № 4 від 02 лютого 1957 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Половинкине, Старобільського району Ворошиловградської області. Згідно графи «Батьки» матір`ю позивача була записана ОСОБА_2 , відомості про батька в свідоцтві про народження відсутні (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Половинкінською сільською радою Старобільського району Луганської області від 24 грудня 2004 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №49 (а.с.12).

Згідно Довідки Виконавчого комітету Старобільської міської ради від 09.04.2021 року № 170 про склад сім`ї, зазначено, що згідно запису погосподарської книги № 08 за 2001-2005 роки ОСОБА_3 , 1915 року народження, по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , (перейменована на АДРЕСА_1 ), разом із таким складом сім`ї: син ОСОБА_1 , 1957 р.н., невістка ОСОБА_5 , 1958 р.н., онука ОСОБА_11 , 1978 р.н. (а.с.13).

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛГ № 0139839, виданого Старобільською районною державною адміністрацією 25 березня 1997р. на підставі розпорядження голови Старобільської РДА № 97 від 20 лютого 1997 року, ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна (с. Половинкине Старобільського району Луганської області) площею 6,36 умовних кадастрових гектарів без визначення цих земель в натурі (на місцевості) (а.с.14).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV- ЛГ № 025416, виданого Половинкинською сільською радою 27 вересня 2002 року на підставі рішення 02 сесії 24 скликання Половинкинської сільської ради, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 480, ОСОБА_3 мав право приватної власності земельну ділянку площею 4,7088 га № 483 категорії земель «рілля», з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташована на території Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області (а.с.15-16).

Згідно Відповіді приватного нотаріуса Старобільського нотаріального округу Луганської області Пульного С.М. від 20.04.2021 року № 166/01-16 щодо порядку спадкування, ОСОБА_1 було роз`яснено, що після огляду його документів, можна зробити висновок, він може бути сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , але ним не надано документів, що підтверджують родинні відносини, та рекомендовано звернутися до суду (а.с.26 зворот-27).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Старобільського нотаріального округу Луганської області Пульного С.М. від 01.06.2021 року № 263/01-16, на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 19.05.2021 року, було надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64963665 від 31.05.2021 року, згідно якої за вказаними параметрами запиту ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно наданої Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи заповіти) № 64963679 від 31.05.2021 року, за вказаними параметрами запиту ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у Спадковому реєстрі знайдено таку інформацію заповіт № 39315564, чинний, дата посвідчення 12.03.1973 року, місце посвідчення Луганська обл., Половинкінська сільська рада Старобільського району, заповідач ОСОБА_3 (а.с.50,51,52).

На виконання ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 16.06.2021 (справа № 431/1941/21, провадження 2/431/470/21) щодо витребування копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 о завідувача Старобільської ДНК було повідомлено, що Старобільською державною нотаріальною конторою спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 - не заводилась (а.с.72)

Також повідомив, що надати копію заповіту від 12 березня 1973 року, посвідченого секретарем Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області від імені ОСОБА_3 немає можливості, оскільки в архіві Старобільської ДНК заповіти, посвідчені Половинкинською сільською радою Старобільського району Луганської області не зберігаються (а.с.73).

Згідно копії Заповіту посвідченого секретарем Половинкинської сільської ради від 12.03.1973 року, місце посвідчення Луганська обл., Половинкінська сільська рада Старобільського району, заповідач ОСОБА_3 заповів належний йому на праві власності будинок у АДРЕСА_3 - ОСОБА_2 (а.с.148).

Згідно Погосподарської книги Половинкинської сільської ради за 2001-2005 роки№ 08, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , (перейменована на АДРЕСА_1 ), разом із таким складом сім`ї: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , невістка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , онука ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , онук ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.149-150).

З Погосподарської книги № 8 Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області за 2001-2005 роки, вбачається, що остання містить відомості щодо родини ОСОБА_3 , 1915 року народження, згідно якої власником домоволодіння був ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Рішення № 124 Виконавчого комітету Половинкинської сільської ради за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому прописаний ОСОБА_3 та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому прописаний ОСОБА_1 внесено зміни в погосподарську книгу та об`єднано особові рахунки № НОМЕР_3 та 558. Особовий рахунок № НОМЕР_3 ліквідовано, а будівля вважається літньою кухнею. Присвоєно вище вказаному домоволодінню АДРЕСА_1 (а.с.149-154).

Крім того, відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_3 , власником будинку є ОСОБА_3 (а.с.155).

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі".

Відповідно до заявлених ОСОБА_1 вимог щодо встановлення факту родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином суд встановив, що згідно Довідки Виконавчого комітету Старобільської міської ради від 09.04.2021 року № 170 про склад сім`ї, зазначено, що згідно запису погосподарської книги № 08 за 2001-2005 роки ОСОБА_3 , 1915 року народження, по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , (перейменована на АДРЕСА_1 ), разом із таким складом сім`ї: син ОСОБА_1 , 1957 р.н., невістка ОСОБА_5 , 1958 р.н., онука ОСОБА_12 1978 р.н., ці ж відомості вказані в Погосподарській книзі № 08 за 2001-2005 роки, у наданій суду заяві відповідача по справі - ОСОБА_4 , в якій останній вказав, що ОСОБА_3 , 1915 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є його рідним батьком та рідним батьком його брата, позивача - ОСОБА_1 , що підтверджує їхній родинний зв`язок. Позивач позбавлений можливості документально підтвердити, те що ОСОБА_3 , 1915 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є його рідним батьком, це підтверджується поясненнями представника заявника, показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та зібраними по справі письмовими доказами.

Встановлення факту родинних відносин із батьком ОСОБА_3 має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне йому для визнання права власності в порядку спадкування.

Дослідивши та оцінивши усі наявні докази по справі у їх сукупності, вислухавши покази свідків, суд вважає, що факти викладені позивачем є обґрунтованими та достовірними та сумніву у суду не викликають, тому позовна заява ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, спадкоємець повинен протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняти спадщину можливо або фактичним прийняттям або звернутися до суду.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність юридичного факту відмови від прийняття спадщини, підтверджує факт прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті позивача та довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради № 170 від 09 квітня 2021р (а.с.8-9,13).

Так, позивач є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд також враховує, що відповідач ОСОБА_4 надав заяву про визнання позову в повному обсязі і просить його задовольнити (а.с.144).

Визнання відповідачем пред`явленої позовної вимоги не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

Суд встановив та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛГ №0139839 від 25.03.1997 року померлому ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) розміром 6,36 в умовних кадастрових гектарах, земельна ділянка площею 4,7088 гектарів відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю IV- ЛГ № 025416. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 2 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання

заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засідання було встановлено, що ОСОБА_4 є рідним братом позивача ОСОБА_1 , який має право на спадщину та ухвалою суду від 08.12.2021 рокуйого залучено до участі у справі як співвідповідача.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Тому суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Дехтяря Сергія Володимировича в частині вимог до Старобільської міської ради Луганської області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Дехтяря Сергія Володимировича до Старобільської міської ради Луганської області, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на:

-земельну частку (пай) із земель колишнього КСП імені Мічуріна, с. Половинкине Старобільського району, Луганської області, розміром 6,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛГ №0139839 від 25.03.1997 року;

-земельну ділянку площею 4,7088 гектарів в межах згідно з планом (4,3049 га, 0,4039 га) розташована на території Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області, з цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, оформленим на бланку IV- ЛГ № 025416, виданим Половинкинською сільською радою 27 вересня 2002 року на підставі рішення 02 сесії 24 скликання Половинкинської сільської ради народних депутатів від 25 липня 2002 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 480.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Дехтяря Сергія Володимировича в частині вимог до Старобільської міської ради Луганської області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

В судовому засіданні 20 січня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено 28 січня 2022 року.

Суддя О.В. Рукас