Справа № 357/5526/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі- головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Бутова Ю. В.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Дульдієр О.П.;

відповідач - ОСОБА_2 ;

представник відповідача - адвокат Чередніченко В.А.;

представник третьої особи - Онищенко Н.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про скасування усиновлення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) скасувати усиновлення ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції внести зміни в актовий запис № 1996 від 12.11.2008 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і виключити з графи «батько» запис - ОСОБА_1 ; 3) стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з відповідачем по справі з 07.06.2013 року перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2017 року. Під час шлюбу позивачем було усиновлено дочку відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач намагався стати батьком ОСОБА_4 , але стосунки не склались не з його вини, виконувати свої батьківські обов`язки та використовувати батьківські права щодо усиновленої він не має можливості, впливу на дитину не має, а тому виховання стало неможливим. Відповідач не сприяє налагодженню стосунків між ним та дитиною та вже зверталась до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів (справа № 357/525/21), однак в частині позбавлення батьківських прав позов залишено без розгляду. Вважає, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам дитини, незабезпечення їй сімейного виховання, тому звернувся до суду.

27.05.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

22.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

14.07.2021 року ухвалою суду доручено Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради в межах встановлених законом повноважень скласти та направити на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі.

20.08.2021 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Чередніченко В.А., надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив обґрунтований тим, що позивач в позовній заяві посилається на обставини, які не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки формування стосунків між дорослим та дитиною залежить в більшій мірі від дорослого, тому не зрозуміло чому позивач вважає, що стосунки між ним та дитиною не склались не з його вини. Позивач не зазначає, які заходи він вживав для покращення стосунків, а тому можна зробити висновок про припинення його спілкування з усиновленою дитиною через небажання батька їх підтримувати. В рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2014 року зазначено, що ОСОБА_1 відноситься до дитини, як до рідної доньки, а дитина називає та вважає його своїм батьком. У позовній заяві про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 зазначала, що позивач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, однак жодних перешкод у спілкуванні дитини з позивачем вона не чинила та не заперечувала проти такого. Вказано, що саме через через поведінку позивача дитина позбавлена батьківського піклування, однак скасування усиновлення може призвести до порушенння емоційного стану дитини, втрати довіри до людей, відчуття себе непотрібною, тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

02.09.2021 року в судовому засіданні суд на місці ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.

03.11.2021 року на електронну адресу суду надійшов висновок Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про вирішення спору, оригінал якого приєднано до матеріалів справи в судовому засіданні 08.11.2021 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, навели обґрунтування за змістом позову. Додатково позивач зазначив, що з 2012 року по 2017 рік проживав разом з відповідачем та дитиною, однак стосунки не склались через аморальний спосіб життя відповідача, дитина знає свого біологічного батька та спілкується з ним, виховання дитини неможливе, оскільки вона навіть не вітається, хоч і поруч живе. Він (позивач) погодився на усиновлення, оскільки відповідач шантажувала квартирою, вважав, що усиновлення налагодить відносини, але вони ускладнилися, насильно спілкуватись з дитиною не хоче. Відповідач маніпулює дівчинкою, матір дитини цікавить лише матеріальна сторона. Представник позивача зазначив, що правове обґрунтування позову - в сукупності перший і третій пункт статті 238 СК України, в тому числі саме небажання дитини спілкуватися з батьком.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Додатково відповідач зазначила, що дитина з трьох років знає позивача, вважає та називає його своїм батьком, спочатку були нормальні відносини, він забирав її з садочка і гімнастики, сам ходив по документи про усиновлення, після розлучення вони спілкувались, потім відповідач перестав спілкуватись У сторін не склались стосунки, але відносно дитини так робити не можна, донька знає про біологічного батька. З позовом про позбавлення зверталась, тому що позивач не надав згоди на виїзд дитини за кордон. Вважає, що даний позов не в інтересах дитини, вона спілкувалась з батьком, вітала його з днем народження, коли він її не привітав - вона плакала. З позовом про стягнення аліментів вона могла звернутися ще в 2017 році, але не зробила цього тоді. Представник відповідача зазначила, що позов необґрунтований, позивач не довів, чому він не зможе спілкуватись з дитиною, в 2014 році позивач взяв на себе зобов`язання, а стосунки з відповідачем не мають впливу на дитину, зміни у свідоцтві про народження призведуть до погіршення емоційного стану дитини, відсутні обставини, передбачені ст. 238 СК України. Просили відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні сторони визнали, що з 2012 по січень 2017 року вони проживали разом однією сім`єю.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що питання скасування усиновлення двічі розглядалось на засіданнях комісії, на той час було проведено співбесіду з дитиною, обидві сторони не намагаються налагодити контакт. Однозначно дитина стала заручником сварок між сторонами, обидві сторони перекладають все на дитину. Також вказала, що її думка неоднозначна щодо спору, однак вона не може відійти від висновку органу опіки, при цьому її особиста думка як представника щодо вирішення спору - на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи та покази свідків, а також думку дитини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07.06.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2017 року, справа № 357/480/17.

Під час шлюбу ОСОБА_1 усиновив доньку дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2014 року, справа № 357/9611/14-ц, яке набрало законної сили 23.09.2014 року.

Мотивами звернення з заявою про усиновлення ОСОБА_1 у вказаному рішенні зазначено, зокрема, що заявник відноситься до дитини як до рідної дочки, називає її донькою, а дитина вважає його своїм батьком.

На підставі рішення суду про усиновлення були внесені зміни до актового запису про народження дитини, де в графі батько зазначено « ОСОБА_1 », а також змінено прізвище дитини на « ОСОБА_6 », що вбачається з копії свідоцтва про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області серії НОМЕР_1 від 16.12.2014 року.

Відповідно до копії характеристики учениці 6-Б класу Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 ОСОБА_3 , остання зарекомендувала себе здібною, дисциплінованою, відповідальною ученицею, до навчання ставиться сумлінно, має міцні знання з усіх предметів, інтелектуально розвинута, багато читає художньої літератури, виявляє інтерес до вивчення природничих наук, має здібності до малювання, займається танцями, навчальні досягнення високого та достатнього рівня, дуже спокійна, врівноважена, товариська і доброзичлива, активно бере участь у шкільних та позашкільних виховних заходах. Виховує дівчинку мама. Батько дитини участі у її вихованні не бере: жодного разу не відвідав дитину в школі, не був на батьківських зборах, класний керівник з ним не знайома.

Згідно з характеристикою учениці танцювальної студії «Make a step» ОСОБА_3 , остання займається в студії з 2018 року, проявила себе відповідальною та старанною ученицею, за час навчання спілкування з керівником підтримувала мама, батько дитини участі у її вихованні не приймає, жодного разу не був на батьківських зборах, відкритих уроках, звітних концертах та інших виступах, хореограф студії з ним не знайома.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.02.2017 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з копій довідок Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 15.2-03/1689 від 06.04.2021 року та № 15.2-03/1690 від 06.04.2021 року, а також витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/8566 від 06.04.2021 року.

В матеріалах справи міститься копія позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а також рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2021 року у справі № 357/525/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 та відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 02.11.2021 року № 3949/01-07, скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 11.05.2021 року «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав» № 306, позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала покази, що ОСОБА_1 є її рідним братом, свідок була проти усиновлення, однак ОСОБА_8 дзвонила і казала, що якщо ОСОБА_9 не погодиться, то залишиться на вулиці, останній раз свідок з ОСОБА_10 спілкувалась, коли сторони були одружені.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала покази, що проживає 3,5 років разом з позивачем та своїм сином, знає Лізу, вона колись приходила колядувати, живуть в одному під`їзді з відповідачем, позивач з ОСОБА_10 не спілкується, вона спілкується з рідним батьком та його родичами, ОСОБА_9 не раз завозив Лізу до його родичів - бабусі та дідуся рідного батька, постійно бачить відповідача п`яною, вважає, що зараз не може бути нормальне спілкування позивача з ОСОБА_10 , як з донькою.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала покази, що є рідною сестрою відповідача, ОСОБА_13 було до 3-х років, як створилась сім`я між сторонам, в них були нормальні стосунки, однак після розлучення дитина стала непотрібна позивачу, ОСОБА_14 казала якось, що папа до неї не привітався, хоч живуть в одному під`їзді. Намагалися не піднімати цю тему, бо не хотіли засмучувати дитину, вона тільки що вийшла із зали судового засідання і плаче в коридорі, свідок вважає, що дитину не можна просто так позбутися, ніколи не бачила біологічного батька ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надала покази, що знайома з ОСОБА_17 з дитинства, є подругою та хрещеною ОСОБА_15 , десь 7 років сторони жили разом з дитиною, свідок дружила з родиною, бачилась з ними на свята, вихідні, у сім`ї були добрі стосунки, після розлучення спілкування склалось не дуже, ОСОБА_14 казала, що не спілкується з батьком, оскільки він не хоче спілкуватись, десь раз на місяць вона (свідок) бачить Лізу і маму, біологічного батька не бачила.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідносин із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.

Згідно з частиною першою статті 238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Позивач просить скасувати усиновлення, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з відповідачкою дитина перестала з ним вітатись та спілкуватись, відсторонилася і він не бачить можливості налагодити стосунки.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, суди мають приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції та ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 232 Сімейного кодексу України, усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Таким чином, на позивача з моменту усиновлення були покладені батьківські обов`язки щодо дітей, які були ним усиновленні.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право на сім`ю, спілкування з обома батьками та на піклування як з боку матері, так і з боку батька. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В судовому засіданні заслухано думку дитини - ОСОБА_3 , яка зазначила, що зараз їй 13 років, вона ходить в 7-й клас, проживала разом з позивачем з 3-х років, разом їздили на море та в село. Після розлучення батьків, вони з позивачем спочатку вітались, вона ходила колядувати і щедрувати до позивача, який живе в одному під`їзді з ними, а потім в нього з`явилась інша сім`я і вони перестали спілкуватись, біологічний батько орієнтовно два роки тому почав дзвонити. Єлизавета зазначила, що хоче щоб саме позивач був її батьком, хоче налагодити стосунки з ним, оскільки називала його татом і саме його любить, намагалась з ним поспілкуватись, але він ігнорував, вважає, що можна налагодити відносити, але спочатку треба почати вітатись, а потім спілкуватись. На питання психолога дівчинка відповіла, що день народження тата 4 вересня, вона хотіла прийти на суд, щоб тато від неї не відмовився.

Після з`ясування в судовому засіданні думки дитини, психолог ОСОБА_18 повідомлила, що в неї склалось враження, що дорослі намагаються перекласти відповідальність на дитину, оскільки вона дуже хвилювалась, однак тиску на неї в судовому засіданні вона (психолог) не помітила.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом України № 3017-VI від 15.02.2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу.

Таким чином, суд вважає, що скасування усиновлення з підстав, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 238 СК України, в даному випадку є неможливим, оскільки не знайшли підтвердження в ході судового розгляду правові підстави позову, враховуючи спільне проживання позивача з дитиною протягом багатьох років, а також звернення з цим позовом під час перебування в провадженні суду позову про позбавлення його батьківських прав.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На переконання суду, відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили, що усиновлення суперечить інтересам дитини.

В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, на думку суду, лише самого висновку органу опіки та піклування про відповідність інтересам дитини скасування усиновлення є недостатнім, при цьому даний висновок мотивований також тим, що дитина дійсно не бажає підтримувати стосунки з батьком - усиновлювачем, і що його потрібно позбавити батьківських права.

Вказана вище обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено об`єктивних причин для скасування усиновлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний позов заявлений не в інтересах дитини.

При вирішенні спору суд враховує висновки рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курочкін проти України» від 20.05.2010 року, де Європейський суд з прав людини констатував порушення Україною ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що висновки національних судів, якими мотивувалося скасування усиновлення, не були підкріплені відповідними й достатніми підставами, які б виправдали таке втручання в сімейне життя заявника.

Доводи сторони позивача, як підставу для задоволення позову, про те, що скасування усиновлення необхідне для якнайкращого забезпечення інтересів дитини та не суперечитиме її інтересам, оскільки стосунки між позивачем та донькою погіршилися, відхиляються судом як необґрунтовані.

За даних обставин, заявлений позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.02.2022 року.

СуддяА. Ю. Цуранов