Постанова

Іменем України

26 січня 2022 року

м. Київ

справа № 758/1934/21

провадження № 61-16485св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С.

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Немировської О. В., Махлай Л. Д., Ящук Т. І., у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позивач зазначав, що він надає послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , споживачем послуг є відповідач. Надання вказаних житлово-комунальних послуг здійснює на підставі договору від 01 серпня 2015 року. ПрАТ «АК «Київводоканал» належним чином виконало умови договору приєднання та надало послуги з постачання холодної води та водовідведення. Відповідач ухиляється від виконання умов договору в частині своєчасної сплати вартості отриманих послуг у розмірі, строки та порядку, визначених цим договором.

З огляду на викладене, ПрАТ «АК «Київводоканал» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 9 180,71 грн, 3 % річних у розмірі 516,14 грн та інфляційні втрати у сумі 1 484,63 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 9 180,71 грн, 3 % річних - 516,14 грн, інфляційні втрати - 1 484,63 грн, всього - 11 181,48 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за постачання води та водовідведення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Апеляційний суд виходив з того, що ухвалою Київського апеляційного суду від 13 серпня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху з наданням п`ятиденного строку з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Як зазначив апеляційний суд, копію вказаної ухвали відповідач отримав 13 серпня 2021 року. Однак, недоліки апеляційної скарги, визначені ухвалою суду, усунуті не були. Клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги до суду не надходило, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України апеляційна скарга підлягала поверненню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року з метою формування єдиної правозастосовчої практики відкрито касаційне провадження у цій малозначній справі та витребувано її із Подільського районного суду міста Києва.

21 грудня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 26 січня 2022 року визначено наступний склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Ткачук О. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що після усунення недоліків, зазначених в ухвалі Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року щодо подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, 13 серпня 2021 року апеляційний суд постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку з несплатою судового збору. Копію ухвали Київського апеляційного суду від 13 серпня 2021 року заявник не отримував, тому у нього не було об`єктивної можливості для виконання приписів цієї ухвали суду та надання додаткових пояснень щодо сплати судового збору, чим порушено процесуальний принцип змагальності сторін та право на апеляційне оскарження.

Також, заявник посилається на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц в якій зазначено, що споживачі у справах захисту їх прав звільнені від сплати судового збору у суді під час подачі позовної заяви як до суду першої інстанції, так і на наступних стадіях цивільного процесу.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права (абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2021 року ПрАТ «АК «Київводоканал» засобами поштового зв`язку подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Форма і зміст апеляційної скарги має відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

За приписами пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року залишено без руху для подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, підтвердженої доказами.

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року залишено без руху, а саме для сплати судового збору.

Апеляційний суд зазначав, що 13 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду від 13 серпня 2021 року, проте у встановлений строк не виконав вимоги вказаної ухвали, зокрема не сплатив судовий збір, тому ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Проте, посилання суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду від 13 серпня 2021 року цього ж дня є помилковим, оскільки як вбачається з відомостей з офіційного веб-сайту «Укрпошти» поштове відправлення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з трек-номером 091, на яке посилається апеляційний суд, направлено ОСОБА_1 11 серпня 2021 року. Проте, ухвала Київського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку з несплатою судового збору постановлена 13 серпня 2021 року.

Крім того, ні у супровідному листі (а. с. 199), ні у повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 201) не зазначено номер будинку, в якому мешкає заявник.

Таким чином, доводи заявника про те, що він не отримував 13 серпня 2021 року копію ухвали апеляційного суду від цього ж дня заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявнику, а тому вказана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, її належить скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А. І. Грушицький

Судді: С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров О. С. Ткачук