справа № 756/4789/20
провадження № 22-ц/824/1391/2022
головуючий у суді І інстанції Осаулова Н.А.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна, 21 Київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання заяви про скасування заповіту та договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фастівського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна, 21 Київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання заяви про скасування заповіту та договорів дарування недійсними.

В судовому засіданні 4 листопада 2021 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Басараб Н.В. було заявлено клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи. Клопотання мотивовано тим, що договори дарування від 26 червня 2016 року і заява про скасування заповіту від 26 червня 2016 року є недійсними, оскільки покійна ОСОБА_4 за життя хворіла на хворобу Альцгеймера, внаслідок якої під час посвідчення договорів дарування і заяви про скасування заповіту не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. У зв`язку із вказаним просила суд призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Київському міському центру судово-психіатричної експертизи і на вирішення якої поставити питання: чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час посвідчення 21 Київською державною нотаріальною конторою Заяви про скасування заповіту та під час укладення договорів дарування: Житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0035 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2021 року призначено по цивільній справі №756/4789/20 посмертну судово-психіатричну експертизу, на розгляд якої поставлено запитання:

1.Чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час посвідчення 21 Київською державною нотаріальною конторою Заяви про скасування заповіту.

2.Чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час укладення договорів дарування:

-Житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ,

-Земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0035 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ;

-Земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ;

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гірченко О.А. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при винесенні зазначеної ухвали, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що позивач, при поданні позову не надав жодного доказу про його звернення чи звернення його представника до медичних установ, з метою отримання даної інформації на стадії підготовки свого позову, що є порушенням вимог ст. 76 ЦПК України, згідно з якою доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують позовні вимоги. Оскільки, позивач перед поданням клопотання про витребування доказів, згідно вимог ЦПК України, повинен був надати доказ неможливості самостійно його отримати (заяву чи адвокатський запит до медичних установ із відповіддю-відмовою в його наданні), лише тоді учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зазначає, що дана справа розпочалася слухатися із 20 червня 2020 року, перше судове засідання було призначено на 31 серпня 2020 року, в цілому судом було призначено понад 7 судових засідань, на більшість яких, як в 2020 році, так і в 2021 році не з`являлися ні позивач, ні його представник, які пропущені ними без поважних причин.

Також зазначає, що в ході розгляду справи судом були частково задоволені клопотання представника відповідачів про витребування доказів (із наданням доказу збору необхідної інформації самостійно за заявами відповідачів та адвокатськими запитами їх представника). Та судом було витребувано матеріали спадкових справ від третіх осіб: приватного нотаріуса та від 21 Державної Київської нотаріальної контори (які долучені до матеріалів судової справи), в той же час, судом було відмовлено представнику відповідачів у витребуванні матеріалів із медичних установ та відділку поліції м. Києва з метою доказу, що саме позивач та його батько побили спадкодавця ОСОБА_4 , та з метою приховання нанесення їй тілесних ушкоджень, не випускали її із квартири, та не допускали до неї її онуків - відповідачів по справі, саме за заявами яких була викликана поліція та спадкодавця відвезли до медичного закладу з метою лікування після побиття.

Звертає увагу, що в судове засідання 4 листопада 2021 року позивач вперше з`явився та подав клопотання, вже після закінчення терміну, передбаченого ЦПК України, але подав їх не через канцелярію суду, а в процесі самого судового засідання.

Вважає, що дійсна мета позивача ОСОБА_2 є спроба вивести відповідачів, як законних онуків та спадкоємців від спадкування ними частини спадкового майна (двох квартир), що залишилися після смерті їх спільної бабусі ОСОБА_4 в м. Києві, за адресами: АДРЕСА_2 та м.Київ , та квартира АДРЕСА_4 . Хоч вони мають на це законне право, оскільки їх мати ОСОБА_6 , яка була дочкою ОСОБА_4 померла в 2001 році, а її діти відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на той час були неповнолітніми. Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як спадкоємці, в передбачений законом шести місячний термін також звернулися із заявами до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., якою в грудні 2019 року вже була відкрита спадкова справа за заявою позивача ОСОБА_2 , та даним нотаріусом були прийняті їх заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гірченко О.А. у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Басараб Н.В. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала та просила ухвалу суду першої інстанції у справі залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції послався на положення ст.103 ЦПК України та виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Частиною 1 ст.103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч.ч.3-5 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Отримані докази, у т.ч. пояснення сторін та висновки експертизи мають бути оцінені судом за правилами ст.89 ЦПК України.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст.103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є: визнання заяви про скасування заповіту від 26 червня 2016 року вчинену від імені ОСОБА_4 та договорів дарування від 26 травня 2016 року недійсними.

Позивач ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом посилався на те, що покійна ОСОБА_4 на час укладення оспорюваних договорів дарування від 26 травня 2016 року та складання заяви про скасування заповіту від 26 червня 2016 року хворіла на хворобу Альцгеймера і не могла розуміти значення своїх дій, а тому ці правочини повинні бути визнані недійсними.

При цьому, відповідачі заперечують вказані обставини, а відтак, указані обставини мають бути доведені доказами.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет позову та те, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини справи неможливо та з метою усунення суперечностей та неповноти розгляду справи судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно призначив у справі судово-почеркознавчу експертизу

В даному випадку подальший розгляд справи без призначення вищевказаної експертизи та її висновку є недоцільним, оскільки лише дана експертиза може дати відповідь на питання чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час посвідчення 21 Київською державною нотаріальною конторою заяви про скасування заповіту та чи могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час укладення договорів дарування: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0035 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0034 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Нормами ЦПК України передбачено також, право подати докази та клопотання на стадії підготовчого розгляду справи.

Зокрема відповідно до п. 7,8,10 ч. 1 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача неодноразово звертався до суду із клопотанням про витребування доказів (т.1, а.с.202-204).

При цьому судом першої інстанції не були розглянуті клопотання позивача про витребування доказів, які були подані 24 березня 2021 року (т.1, а.с.202-204), 1 липня 2021 року (т.1, а.с.246-248).

Лише у судовому засіданні 3 вересня 2021 року суд першої інстанції відповідні клопотання розглянув та частково їх задовольнив в частині витребування у 21 Київській державній нотаріальній конторі (04212, м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, 11) належним чином завірених копій: заяви ОСОБА_4 про скасування заповіту від 26 червня 2016 року та належним чином завірених копій документів, на підставі яких дана заява засвідчувалася; належним чином завірених копій договорів дарування від 26 травня 2016 року, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 : житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0035 за цільовим призначенням для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки загальною площею 0,2355 га кадастровий номер :01:002:0034 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , та копій документів на підставі яких укладалися договори дарування.

У цьому ж засіданні суд першої інстанції закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 222 ЦПК України на стадії розгляду справи по суті головуючий також з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Представник позивача заявляючи в судовому засіданні в чергове клопотання про витребування доказів, а саме медичної документації у підтвердження наявності захворювання у спадкодавиці, та призначення експертизи обґрунтовував його тим, що витребувані із медичного закладу докази щодо наявності у померлої ОСОБА_4 хвороби Альцгеймер є медичною таємницю у зв`язку із чим права адвоката позивача обмежені у витребуванні даної інформації і є необхідність її витребування за запитом суду, а клопотання про призначення судової експертизи позивач мав намір заявити безпосередньо після отримання медичної документації, необхідної для проведення такої експертизи.

Стороною відповідача указані обставини не спростовані.

Відповідно до Конвенції про права людини в біомедицині (Convention on Human Rights and Biomedicine. DIR/JUR (96), 14, Strasbourg 1996) відомості про стан здоров`я людини визнає складовою права на повагу до приватного життя (ст. 10) та охороняється також положеннями Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 8).

Відповідно п.3.6. Етичного кодексу лікаря України кожен пацієнт має право на зберігання особистої таємниці.

Лікар, як й інші особи, які беруть участь у наданні медичної допомоги, зобов`язаний зберігати лікарську таємницю навіть після смерті пацієнта, як і факт звернення за медичною допомогою, за відсутності іншого розпорядження хворого, або якщо це захворювання не загрожує його близьким і суспільству.

Таємниця поширюється на всю інформацію, отриману в процесі лікування хворого (у т. ч. діагноз, методи лікування, прогноз тощо).

Відповідно до ст. 40 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Оскільки неможливість отримання стороною самостійно медичної документації обумовлена вимогами закону, доводи апеляційної скарги щодо недотримання стороною правил витребування доказів є безпідставними.

Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для витребування медичної документації від медичних закладів та призначення експертизи.

Відповідні докази безпосередньо стосуються предмету та підстав позову. Представник позивача неодноразово подавав клопотання про витребування цих доказів судом на стадії підготовчого засідання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2022 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба