Єдиний унікальний номер 341/2178/21
Номер провадження 2/341/96/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: третя особа: Служба у справах дітей Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з січня 2010 року до березня 2018 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народилась донька. У 2018 році шлюб між сторонами розірваний, доньку залишено проживати з матір`ю. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі в житті доньки не бере, аліменти не сплачує. Позивачка працює у республіці Польща. Донька також є ученицею початкової школи у республіці Польща. Відповідач працює у республіці Німеччина. У зв`язку з цим позивачка не має можливості звернутись до відповідача для отримання дозволу на виїзд з дитиною до республіки Польща. Просить надати дозвіл на неодноразовий виїзд дитини до республіки Польща на навчання без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16 років та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21 грудня 2021 року, яке відкладене на 16 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року третю особу: Службу у справах дітей Бурштинської міської ради замінено на належну третю особу - Службу у справах дітей Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 січня 2022 року.

У зв`язку з клопотанням представника позивача судове засідання 20 січня 2022 року відкладене на 25 січня 2022 року.

У судове засідання 25 січня 2022 року сторони не з`явились.

25 січня 2022 року представник позивачки ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву, в якій просить позовні вимоги задоволити, справу розглядати без участі позивачки, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові (а. с. 63).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в установленому законом порядку, шляхом оголошення про виклик особи відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а. с. 57), жодних клопотань чи заяв не подавав.

Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим.

Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування Журавненської селищної ради. Щодо вирішення справи покладається на думку суду (а. с. 61).

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивачка та відповідач повідомлені належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - сторони у справі (а. с. 18).

Згідно з рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 12 березня 2018 року шлюб між сторонами розірваний, дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 10-11).

Відповідно до довідки від 13 вересня 2021 року № 2946, виданої Журавненською селищною радою, на утриманні ОСОБА_1 перебуває донька ОСОБА_4 , яка зареєстрована та проживає разом з нею (а. с. 23).

Згідно з рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20 березня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 13-14).

Станом на 01 листопада 2021 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 31966,52 грн (а. с. 22).

Згідно з копією довідки від 16 серпня 2021 року, яка перекладена з польської мови на українську, підтверджується те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею початкової школи № 146 ім. Януша Корчака у м. Варшава, а у навчальному 2021-2022 році навчатиметься у 2-Ц класі (а. с. 16-17).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Журавненської селищної ради від 17 січня 2022 року про доцільність надання дозволу на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4 за кордон без згоди батька (далі - Висновок) підтверджується те, що орган опіки та піклування Журавненської селищної ради, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне надати дозвіл ОСОБА_1 на виїзд за кордон малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 .

Також, відповідно до Висновку підтверджується те, що батько малолітньої дитини ОСОБА_2 часто їздить на роботу у рестубліку Німеччина, тому позивачка не має можливості звернутись до нього для отримання дозволу на виїзд дитини до республіки Польща. 10 січня 2022 року начальник служби у справах дітей провела бесіду у телефонному режимі з ОСОБА_2 . Під час бесіди батько зазначив, що не заперечує щодо надання дозволу для виїзду дитини за кордон без його згоди, оскільки це забезпечить найкращі інтереси дитини (а. с. 69-71).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідоно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до норм статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Відповідно до положень частини другої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як зазначено у частині першій статті 27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, незалежно від того проживають батьки дітей разом чи окремо вони зобов`язані піклуватись про них та забезпечувати всі необхідні умови для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

У цій справі, своєю чергою, позивачка довела, що мета виїзду, а саме навчання дитини і перебування поруч з мамою, відповідає найкращим інтересам дитини.

Тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини, дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого може бути наданий на певний період, з визначенням його початку й закінчення, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 04 липня 2018 року у справі №712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд дитини лише до конкретно визначених країн, що узгоджується з висновком, що міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 643/1090/17.

Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.

Беручи до уваги відсутність обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування з метою навчання, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що позивачка має намір забезпечити навчання неповнолітньої дитини в республіці Польщі, відповідач не заперечив щодо надання дозволу для виїзду дитини за кордон без його згоди, дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог, а тому суд вважає за необхідне надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до республіки Польща неповнолітньої ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача на користь позивачки.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 УПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Надати ОСОБА_1 дозвіл на неодноразовий виїзд за межі України дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до республіки Польща на навчання без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку з поверненням до України.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,0 гривень судового збору.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 січня 2022 року.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області: місцезнаходження: вул. С. Бандери, 2, смт. Журавно Стрийський район Львівська область.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ