Справа № 490/8030/21
н/п 2/490/4344/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.11.2017 року у розмірі 82 471,36 грн. станом на 24.05.2021 року.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.11.2017 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язувався виконувати його умови.

Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 50 000,00 грн.

У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Станом на 24.05.2021 року заборгованість відповідача за Договором склала 82 471,36 грн., яка складається з наступного: 82 471,36 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за Договором та понесені ним судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 23.10.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.10.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

11.01.2022 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив, в якому він зазначає, що з позовом категорично не погоджується, вважає позовні вимоги недоведеними.

Відповідач також звертає увагу суду, що позивач не надано доказів на підтвердження письмового оформлення та погодження нарахування відсотків за неналежне виконання кредитних зобов`язань, на суму яку надавали в кредит та строк його повернення.

Сума залишку поточної заборгованості за наданим кредитним лімітом (тілом кредиту), згідно із наданим позивачем розрахунком, постійно збільшується. Анкета-заява не містить відомостей про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору, відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитом, комісії, неустойки (штрафу, пені).

Згідно із інформацією з розрахунку відповідач сплатив туло кредиту в сумі 45 408,89 грн., а кредитний ліміт з 12.10.2019 року складає 50 000,00 грн. і тому відповідач вважає, що якщо і повинна була виникнути заборгованість, то лишу в сумі різниці 4 591,11 грн.

Але відповідач не визнає і цю суму заборгованості, адже кредит було застраховано. Згідно із п. 7.1, ризик Д, страховик сплачує непередбачені фінансові витрати внаслідок звільнення відповідача із роботи. Відповідача було звільнено 01.06.2020 року.

Крім того відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам первинного документу, встановленим ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також, долучений до позову витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням Правління Банку, яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, відповідачем не підписано.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 82 471,36 грн. за договором про надання банківських послуг «Monobank», надавши суду доказ лише анкету-заявку до договору про надання банківських послуг, за якою відповідач просив лише відкрити поточний рахунок. Крім того анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», але не конкретизовано, яка саме редакція умова погоджена споживачем.

На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

19.01.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він зазначає, що відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 22.11.2017 року відповідач підтвердив, що підписанням договору він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що вищезазначені документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах, Паспорті споживчого кредиту записана процентна ставка, пеня, комісія. Договір є обов`язковим до виконання.

Боржник не звертався до банку з непогодженням про зміни Умов і прави надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився.

Твердження відповідача про відсутність ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, про відсутність повідомлення про сукупну вартість кредиту умови кредитування є спробою приховати фактичні обставини справи та спростовуються накладеним у застосунку «Monobank» боржником електронним підписом про згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту при першому вході у застосунок «Monobank».

Згідно з пунктом 2 Анкети-заяви боржник погодився, що Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Боржник своїм підписом на Анкеті-заяві підтвердив укладення договору та зобов`язався його виконувати.

Представник позивача зазначає, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг в електронні формі, умови якого позивачем були виконані.

Крім того, представник позивача зазначає, що виписки підтверджуються отримання та користування кредитом боржником, а також те, що після отримання банківської картки боржник здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти.

На підставі викладеного представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

26.01.2022 року до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1 , де він зазначає, що у наданому розрахунку позивач вказує, що були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом і далі у наступному стовпчику вказує, що відсотки були сплачені, але потім плюсує суму сплачених відсотків до залишку поточної заборгованості за наданим кредитним лімітом і вказує, що заборгованість по відсотка 0, що є грубим порушенням законодавства України і зловживанням довірою не обізнаності клієнта.

Так, банк двічі чи навіть тричі на суму заборгованості по тілу кредиту нараховує відсотки, потім у наступному місяці із цією сумою заборгованості (вже з нарахованими відсотками) знову нараховує суму відсотків.

Відповідач не визнає суму заборгованості так як вона є спірною, банк свідомо збільшує суму заборгованості та вводить в оману споживача. Банк не повідомляв відповідача про такі великі відсотки.

На підставі викладеного відповідач наполягає на відмові у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

22.11.2017 відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я на суму, вказану у додатку, відповідно до Умов Договору та наведених нижче умов.

В анкеті-заяві зазначено про ознайомлення та погодження відповідача із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, примірники яких він отримав у мобільному додатку, що підтверджує укладення договору та зобов`язання виконувати його умови.

ОСОБА_1 погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що повідомлятиме його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Також, ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, вимоги якої є для нього обов`язковими (пункти 2-4 анкети).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі, його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі, підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору (пункти 6, 11 анкети-заяви).

У пункті 9 анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.

З довідки про наявність рахунку від 18.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 22.11.2017 року активовано картку № НОМЕР_1 та відкрито рахунок № НОМЕР_2 зі строком дії до червня 2024 року.

З довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 18.01.2022 року вбачається, що 22.11.2017 року ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт 20 000,00 грн.; 28.02.2018 року встановлено кредитний ліміт 30 000,00 грн.; 22.09.2019 року встановлено кредитний ліміт 35 000,00 грн.; 11.10.2019 року встановлено кредитний ліміт 50 000,00 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 виникла заборгованість станом на 24.05.2021 року в розмірі 82 471,36 грн., що складається з наступного: 82 471,36 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

З вказаного розрахунку заборгованості з 11.05.2018 року по 24.05.2021 року вбачається, що за вказаний період ОСОБА_1 вносив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в загальному розмірі 45 408,89 грн., а банком було нараховано та списано відсотки в загальному розмірі 37 775,93 грн.

У відповідності до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2статті 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексівУкраїни може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Згідно частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633ЦКУкраїни публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство «Універсал банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з наданих банком доказів, лише анкета-заява містить підпис відповідача. Водночас, анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору. В ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

При цьому, банком надано належні докази на підтвердження отримання відповідачем кредитного ліміту саме у розмірі 50 000,00 грн, зокрема, рух коштів по картці з 22.11.2017 року по 24.05.2021 року (виписка по рахунку), розрахунок заборгованості, а також довідка про розмір встановленого кредитного ліміту.

Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Наданий позивачем примірник умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту.

З наданого Акціонерним товариством «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 82 471,36 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

ОСОБА_1 неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

Як вбачається з виписки щодо руху коштів, банком здійснювалось автоматичне списання відсотків, що враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

Отже, вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає, що стягненню підлягає саме сума неповернутих коштів.

Крім того, суд дійшов висновку, що сума, яка була стягнута з відповідача в позасудовому порядку, шляхом автоматичного списання з його карткового рахунку, підлягає врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума саме неповернутих коштів.

Наведене також узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 545/2248/17.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000,00 грн., а внесено останнім в рахунок погашення заборгованості 45 408,89 грн. Отже розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 4591,11 грн. неповернутих коштів.

Твердження банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 82 471,36 грн. суд відхиляє, оскільки з виписки вбачається, що до вказаної суми банком також враховано суми автоматичного списання відсотків, а їх нарахування у відповідності до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачем не підписані, є безпідставним, доказів щодо наявності у нього заборгованості перед банком немає.

Поряд з цим слід зазначити, що відповідачем надано копію Електронного полісу № Monoik- комплексного страхування власника карткового рахунку від 11.10.2019 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Інгосстрах» та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4.1. Договору, предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, а також пов`язані із страхуванням на випадок непередбачених фінансових витрат внаслідок втрати Страхувальником роботи.

Згідно з п. 4.2 Договору, за умовами цього Договору і правил страхування, Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування.

Відповідно до п. 7.2 страховим випадком за цим Договором визнається, зокрема, понесення Страхувальником непередбачених фінансових витрат внаслідок звільнення з роботи не з його ініціативи, згідно Правил № 3 (ризик Д).

Згідно п. 7.8 під «звільненням Страхувальника з роботи не з його ініціативи» (ризик Д) розуміється розірвання Трудового договору Страхувальника за ініціативою роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках: зміна в організації виробництва і праці, у тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

Згідно з п. 8 Договору, цей договір діє 12 місяців з 11.10.2019 року по 11.10.2020 року включно. При цьому, Договір починає діяти з наступного дня після сплати страхового платежу за перший період страхування. Термін закінчення останнього періоду страхування відповідає даті закінчення договору страхування. Цей договір лонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників Договору страхування не заявить про бажання його припинити.

Однак, відповідачем не надано доказів сплати страхових платежів, звернення з відповідною заявою до банку щодо виникнення страхового випадку та відповідного рішення, прийнятого банком.

Крім того, відповідачем надано суду копії сторінок його трудової книжки серії НОМЕР_3 , з якої вбачається, що Наказом № 553-к від 01.06.2020 року його було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином, суд не бере до уваги вищезазначений Електронний поліс, оскільки звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України не є страховим випадком в розумінні даного Договору.

Таким чином позов слід задовольнити частково на суму 4591,11 грн.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що відповідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 270,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 126,37 грн. (4 591,11 грн. : 82 471,36 грн. х 2 270,00).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» (; 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.11.2017 року у розмірі 4 591 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто одна) грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 126 (сто двадцять шість) грн. 37 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін