Справа № 289/1954/20
Номер провадження 2/289/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Грабіною К.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Мірошниченко В.М., представника відповідача - адвоката Грішина Є.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (місце знаходження: вул. Центральна, 18, с. Борщів, Радомишльський р-н, Житомирська обл., 12251) про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що в 2004 році, він заволодів належним ОСОБА_2 житловим будинком АДРЕСА_3 , яким володіє по даний час. Він разом із своєю сім`єю постійно проживає у вищевказаному будинку, протягом усього часу здійснював поточний та капітальний ремонт, сплачував комунальні платежі, обробляв прилеглу до будинку земельну ділянку.

Позивач разом із сім`єю вселився у вказаний житловий будинок, оскільки 17 листопада 2004 року він при свідках сплатив відповідачці ОСОБА_2 20 000 грн. Вказаний об`єкт нерухомості належав відповідачці на підставі договору дарування, посвідченого 15.09.2001 року нотаріально. Письмових договорів щодо даного будинку сторони не укладали.

Ухвалою судді від 21.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мірошниченко В.М. в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали, надали пояснення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, свою участь забезпечила через представника, адвоката Грішина Є.О. Проти задоволення позовних вимог заперечила, подала до суду письмові заперечення. В судовому засіданні представник надав пояснення.

Представник відповідача - Борщівська сільська рада, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заяв та клопотань до суду не подали, своїм правом на надання відзиву не скористались.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників та покази свідків, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється вимогами ст.344 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п.п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У своїй постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

У постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року № 552/1354/18, постановленій в справі у подібних правовідносинах суд касаційної інстанції зазначив, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 15.09.2001 року посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу за реєстровим № 2951, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 отримала в дар житловий будинок АДРЕСА_4 .

Зі змісту договору вбачається, що нерухомість яка відчужується за цим договором належить дарувателю на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок, виданого 04 серпня 2001 року Борщівським сільським головою, на підставі рішення сільської ради від 27.06.2001 року. Зазначений житловий будинок зареєстрований за дарувателем в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 31.08.2001 року, записано в реєстрову книгу № 4 за № 941, інвентарна справа №34.

Вказаний договір на даний час є дійсним і ніким не скасований.

Згідно рішення 10 сесії Борщівської сільської ради № 22 від 21.06.2007 року при оформленні договору дарування від 15.09.2001 року житлового будинку АДРЕСА_4 , будинок був записаний помилково під № 257.

У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 033089 ОСОБА_2 належить земельна ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_4 .

З довідки № 24 від 11.05.2004 року виданої на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що до актового запису внесено зміни та виправлено по-батькові з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Згідно Акту обстеження проживання та користування будинком та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_5 від 16.07.2019 року, поверхневим оглядом зазначеного господарства комісією в складі 3 чоловік було встановлено, що ОСОБА_1 фактично із 2003 року безперервно по даний час проживає у даному будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , пояснив, що придбав будинок у відповідача ОСОБА_2 . За усною домовленістю вартість продажу становила 2300 доларів США. Однак, фактично передав ОСОБА_2 , грошові кошти в якості авансу в сумі 20 000 грн. Вони разом звернулись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу будинку, однак у посвідченні договору нотаріус відмовив за відсутності правовстановлюючих документів на будинок. На даний час будь-які документи, що підтверджують факт купівлі-продажу будинку або передавання грошових коштів відсутні, а тому надати їх суду позивач не може.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили факт проживання позивача у спірному будинку з 2003 року, а також наявність договірних відносин між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 щодо проживання у даному спірному будинку.

Згідно листа-повідомлення від 27.05.2019 року направленого представником ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 який був вручений позивачу 08.07.2019 року, останьому пропонувалось звільнити будинок АДРЕСА_4 , в 10-денний термін.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно, згідно нотаріально посвідченого Договору дарування від 15.09.2001 року, має власника, вселення позивача до будинку відбулось на договірних умовах, тобто підставно, що виключає можливість застосування набувальної давності, тому положення ст. 344 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2022 року.

Суддя О. В. Мельник