ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/237/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Сович Н.А.

та сторін -представника відповідача Лех М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/12521/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст рішення складено 12 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про визнання неналежним виконання договору, визнання протиправним та скасування рішення та наказу про розірвання договору, зобов`язання виконати умови договору,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, у якому просить: визнати неналежним виконання договору № 1901/215-19 від 21 травня 2019 року; визнати протиправним і скасувати рішення та наказ про розірвання договору (припинення реєстрації); зобов`язати Тернопільський міськрайонний центр зайнятості виконати зобов`язання за даним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 травня 2019 року він виступив стороною договору № 1901/215-19 на організацію професійного навчання безробітного у роботодавця, за яким Тернопільський міськрайонний центр зайнятості взяв на себе зобов`язання направити його на професійне навчання шляхом стажування за професією електрозварник ручного зварювання до роботодавця, який забезпечує професійне навчання шляхом стажування строком 312 годин із 24.05.2019 року по 19.07.2019 року такого безробітного та його працевлаштування після навчання. Отримавши, у зв`язку з цим, державні кошти, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості односторонньо відмовляється виконувати зобов`язання за вказаним договором. Пунктом 5.2 договору (Порядок унесення змін або розірвання Договору) передбачено, що у разі необхідності дострокового розірвання договору зацікавлена сторона повинна повідомити про це іншу сторону не пізніше, ніж за 12 календарних днів. Зазначає, що згідно діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 651 ЦК України, взятих на себе договірних зобов`язань не виконав, розірвав спірний договір в односторонньому порядку, не виконавши при цьому вимоги п. 5.2 договору, за відсутності згоди сторін на дострокове припинення договору без дотримання необхідних умов, жодного договору про дострокове припинення спірного договору не укладалося.

Вважає, що відповідачем порушено його права, в тому числі на освіту, на соціальне страхування, на достатній життєвий рівень, на свободу договору, тощо.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості про визнання неналежним виконання договору, визнання протиправним та скасування рішення та наказу про розірвання договору, зобов`язання виконати умови договору відмовлено у повному обсязі.

Судові витрати віднесені за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що всього центр зайнятості повинен видати йому два направлення на працевлаштування. Центр зайнятості має можливість виконувати зобов`язання. Одне із двох направлень уже оформлено, де роботодавець надав згоду на працевлаштування і розпорядився своїм правом, не поставив відмову у працевлаштуванні.

Відповідач з 21.05.2019 року по 19.07.2019 року не виконав свого обов`язку та не видав йому направлення на навчання.

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що договір № 1901/215-19 від 21.05.2019 року є цивільно-правовим, а не трудовим договором (контрактом), як вказує позивач, а його метою є, перш за все професійне навчання шляхом стажування і лише після закінчення такого стажування - направлення безробітного на працевлаштування.

Згідного даного договору сторони виконують свої зобов`язання без визначення вартості. Це означає, що навчання здійснюється за власні кошти роботодавця (ТОВ "Еверест-Тер" без оплати його вартості безробітним чи центром зайнятості.) Про даний факт неодноразово було повідомлено позивача, жодних коштів за вказаним договором чи у зв`язку із ним центром зайнятості не отримано, жодних претензій від центру зайнятості до позивача з приводу повернення коштів не надсилалося. Твердження позивача про будь-яке отримання державних коштів відповідачем є безпідставними та спрямованими на введення суд в оману.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Представник відповідача Лех М.Ю. апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що його права діями відповідача не порушено.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 . Тернопільським міськрайонним центром зайнятості надано статус безробітного з 02.01.2019 року на підставі ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення".

21 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості із заявою у якій просив направити його на професійне навчання за професією «електрозварник ручного зварювання» та у якій також зазначив про ознайомлення його з умовами навчання у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного.

На підставі вказаної заяви, Тернопільським міськрайонним центром зайнятості з ОСОБА_1 та роботодавцем ТзОВ «Еверест-Тер» укладено тристоронній договір № 1901/215-19 на організацію професійного навчання безробітного у роботодавця від 21.05.2019 р., відповідно до пункту 1 якого, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості направляє позивача на професійне навчання шляхом стажування за професією «електрозварник ручного зварювання» до ТзОВ «Еверест-Тер», який забезпечує професійне навчання позивача шляхом стажування зі строком навчання 312 годин із 24.05.2019 року по 19.07.2019 року та його працевлаштування після навчання.

Підпунктами 2.4.1, 2.4.1 пункту 2.4 вказаного договору сторони передбачили, що ОСОБА_1 зобов`язується приступити у визначені в пункті 1 договору, строки до занять, успішно пройти повний курс навчання, виконувати правила внутрішнього розпорядку роботодавця, у якого здійснюється професійне навчання шляхом стажування.

Підпунктом 2.2.4 пункту 2.2 договору сторони передбачили, що Тернопільський міськрайонний центр зайнятості зобов`язується направити протягом п`яти робочих днів після закінчення навчання за професією (спеціальністю) «електрозварник ручного зварювання» ОСОБА_1 на працевлаштування у роботодавця.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі необхідності дострокового розірвання договору зацікавлена сторона повинна повідомити про це іншу сторону не пізніше, ніж за 12 календарних днів.

Строк дії договору за домовленістю сторін встановлено з 21.05.2019 року до 31.07.2019 року ( пункт 6.1).

21 травня 2019 року ОСОБА_1 ознайомлено із Програмою стажування безробітного в ТзОВ «Еверест Тер», про що свідчить його особистий підпис (а.с. 27-28).

На виконання вказаного договору, наказом директора ТОВ «Еверест-Тер» №25 від 24.05.2019 року, ОСОБА_1 зараховано на професійне навчання шляхом стажування за навчальною програмою «електрозварник ручного зварювання» із 24.05.2019 року по 19.07.2019 року. Керівником ТзОВ «Еверест Тер» зроблено відмітку про прийняття на професійне навчання ОСОБА_1 (а.с. 30).

Як вбачається із табелю відвідування занять слухачами за травень- червень 2019 року, складеного ТзОВ «Еверест-Тер», ОСОБА_1 із 24.05.2019 року, тобто з моменту зарахування та по 03.06.2019 року занять не відвідував (а.с. 32).

Наказом в.о. директора ТзОВ «Еверест-Тер» № 26 від 03.06.2019 року, ОСОБА_1 відраховано з професійного навчання шляхом стажування за програмою «Електрозварник ручного зварювання» у зв`язку з невідвідуванням останнім стажування без поважних причин (а.с.33).

Як вбачається з інформації, викладеній у листі Тернопільського міськрайонного центру зайнятості № 02010/1420 від 03.06.2019 року, відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про необхідність з`явитися 06.06.2019 року у центр зайнятості для розірвання договору № 1901/215-19 від 21.05.2019 року.

10 червня 2019 року між Тернопільським міськрайонним центром зайнятості та ТзОВ «Еверест-Тер» укладено додаткову угоду № 1 до договору про професійне навчання безробітного у роботодавця № 1901/215-19 від 21 травня 2019 року відповідно до пункту 1 якого сторони передбачили припинити стажування безробітного ОСОБА_1 в зв`язку із пропусками занять без поважних причин. Також, сторони внесли зміни у розділ 6 вказаного договору, виклавши його пункт 6.1. про те, що строк дії договору встановлюється за домовленістю сторін із 24.05.2019 р. до 11.06.2019 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (а.с. 33-34).

З 04 червня 2019 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості припинено реєстрацію як безробітного ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", тобто припинення професійного навчання за направленням органу, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин.

Законом України "Про зайнятість населення" визначено правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Відповідно до пункту 2 частини 1 Закону Україну "Про зайнятість населення", безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 6, 7 частини 1 статті 5 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що держава гарантує у сфері зайнятості безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обрані підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; соціальний захист у разі настання безробіття.

Пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону України "Про зайнятість населення" регламентовано, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом надання безоплатних соціальних послуг, зокрема інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки само зайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства.

Частиною 1, 2 статті 35 зазначеного Закону передбачено, що професійне навчання зареєстрованих безробітних - професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації, спрямовані на здобуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок, підвищення конкурентоспроможності на ринку праці, що здійснюються за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Порядок професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних затверджується центральним органом виконавчої влади,що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, разом з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, молоді та спорту та за погодженням з репрезентативними всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців відповідно до законодавства просоціальний діалог. Професійне навчання зареєстрованих безробітних організовується територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на замовлення роботодавця або для самозайнятості, провадження підприємницької діяльності з урахуванням побажань безробітних і здійснюється у професійно - технічних та вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Частинами 3, 4 зазначеної статті передбачено, що організація професійного навчання безробітних здійснюється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на договірних засадах з безробітними, роботодавцями, навчальними закладами в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Роботодавці-замовники кадрів беруть участь у визначенні змісту навчання, кваліфікаційній атестації безробітних, надають робочі місця для їх виробничого навчання, виробничої практики або стажування. За безробітним, який проходить професійне навчання за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, зберігається виплата допомоги по безробіттю у розмірах і в строки, що встановлені відповідно до законодавства.

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 6 частини 1 статті 45 зазначеного Закону передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції припиняється у разі, припинення професійного навчання за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин.

Пунктом 1.2 Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 року № 318/655, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.06.2013 року за № 1029/2361 (надалі - Порядку професійної підготовки) передбачено, що професійне навчання безробітних організовується на замовлення роботодавця або для само зайнятості, провадження підприємницької діяльності, поточної та перспективної потреби ринку праці з урахуванням побажань безробітних і здійснюється у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або безпосередньо у роботодавців замовників кадрів за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Розділом VI зазначеного Порядку професійної підготовки передбачено, що професійне навчання безробітних організовується на договірних засадах з безробітними, роботодавцями, навчальними закладами. Для організації професійного навчання безробітних центрами зайнятості укладаються у письмовій формі договори з: навчальним закладом (договір про професійне навчання безробітних у навчальному закладі); безробітним (договір про професійне навчання безробітного); роботодавцем (договір про організацію професійного навчання безробітного у роботодавця).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків.

В силу вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу вимог ч. 3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

Матеріалами справи доведено, що наказом № 25 від 24.05.2019 року ОСОБА_1 було зараховано на професійне навчання шляхом стажування та повідомлено про необхідність з`явитися на ТзОВ "Еверест-Тер" до початку професійного навчання, а саме 22.05.2019 - 23.05.2019 року для проходження інструктажу з охорони праці та підписання документів щодо допуску до виконання навчального плану, зокрема посадової інструкції, інструкції та журналів з охорони праці. Однак, позивач не з`явився у вказаний термін на підприємство,не повідомивши причини неявки. Наказом № 26 від 03.06.2019 року його було відраховано у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин стажування з 24.05.2019 року по 03.06.2019 року. Доказів на спростування даних обставин ОСОБА_1 не представив.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що відповідачем неправомірно було розірвано договір на організацію професійного навчання безробітного у роботодавця № 1901/215-19 від 21.05.2019 року, оскільки факт розірвання договору відсутній, так як ОСОБА_1 відрахований з навчання за не відвідування.

У зв`язку із не виконанням зобов`язання самим ОСОБА_1 за п. 2.2.4 вищезазначеного договору, центр зайнятості відповідно до ст. 538 ЦК України не мав змоги та правових підстав направляти його на працевлаштування до ТзОВ "Еверест - Тер", оскільки останній не пройшов такого навчання.

Факт припинення реєстрації ОСОБА_1 в центрі зайнятості з 04.06.2019 року пов`язано саме з припиненням його навчання без поважних причин, а не з укладенням чи не укладенням додаткової угоди №1 від 10.06.2019 року до договору від 21.05.2019 року.

З моменту припинення реєстрації в центрі зайнятості ОСОБА_1 втратив статус безробітного, який давав йому право на соціальні послуги центру зайнятості, зокрема професійне навчання, що передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Втративши цей статус апелянт втратив інтерес як для центру, так і для ТОВ "Еверест - Тер", чим спростовано доводи апеляційної скарги.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 січня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак