Справа № 716/2350/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Стрільця Я.С.,
за участю секретарів судових засідань Якимик К.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
Свої вимоги мотивує тим, що розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 22.02.2019 на утримання спільних з відповідачем дітей:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 850 грн. на кожну дитину, щомісячно, в умовах збільшення рівня цін, є недостатнім для забезпечення їх матеріального, культурного та духовного розвитку, що ставить дітей у скрутне матеріальне становище,а тому, враховуючи платоспроможність відповідача, матеріальний стан якого останнім часом покращився, рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дітей, просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу), а саме стягнути з відповідача аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу).
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від нього не надходило.
Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши сторону позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається із копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 28.09.2016 та серії НОМЕР_2 від 14.08.2018, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).
Шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до копії рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 22.02.2019 присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки, зокрема, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, а саме по 850 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, а також аліменти на утримання позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення найменшою дитиною трьохрічного віку в твердій грошовій сумі по 1000 грн, щомісячно до 03.08.2021.
На виконання вищезазначеного рішення суду від 22.02.2019 у справі № 716/2129/18 було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Заставнівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Станом на дату звернення із даною заявою заборгованість по сплаті аліментів відсутня.
Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час зареєстровані та проживають разом із матір`ю, позивачкою по справі, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
Із змісту довідки Погорілівського закладу дошкільної освіти №36 від 30.11.2021 вбачається, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , починаючи з 09.09.2021 по даний час, навчаються у Погорілівському закладі дошкільної освіти (а.с.18).
Згідно консультативних висновків лікаря Сімейної клініки «Здоров`я» ОСОБА_6 ОСОБА_4 встановлено діагнози: «Гострий трахеобронхит. Гострий ринофарингіт» та «Гіпертрофія аденоїдів ІІ ст.» (а.с.19-20).
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2022 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.
У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років станом на час розгляду справи повинен становити не менше 1197,50 гривень.
У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.
Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану батьків, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак, може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Відтак, з огляду на те, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дітей у визначений позивачкою спосіб, відомостей про незадовільний його стан здоров`я, враховуючи його матеріальне становище (відповідач працює далекобійником, при цьому отримує мінливі доходи), відсутність даних про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частки заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Як роз`яснив пленум Верховного суду України у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.
За таких обставин, здійснення стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дітей за зміненим способом слід проводити з дати набрання даним рішенням законної сили.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат по справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, то з відповідача на користь держави, належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, може бути договір про надання правової допомоги. Статтею 30 вказаного закону регламентовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до норм статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження вимог щодо стягнення судових витрат в частині надання правової допомоги представником позивача до суду надано копію ордеру на надання правової допомоги серії СЕ №1034806 від 06.12.2021, копію Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №199 від 01.12.2021, Додаток №1 до договору №119 від 01.12.2021 із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом під час надання правничої допомоги, за умовами якого загальна вартість наданих послуг складає 5000 грн, а також квитанцію про сплату гонорару №72 від 13.12.2021 на суму 3000 грн.
На думку суду, вказані докази є належними та допустимими в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України.
Поряд з цим встановлено, що Договір про надання правової (правничої) допомоги в частині сплати гонорару укладений з відкладальною умовою, а саме, перша частина гонорару відповідно до умов Додатку№1 до договору №199 від 01.12.2021 вноситься на рахунок адвоката у розмірі 3000 грн до початку розгляду справи по суті, інша частина у розмірі 2000 грн після прийняття рішення суду.
Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду у сладі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, суд, аналізуючи положення ЦПК України, дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України).
Відтак, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача дотримані норми чинного законодавства, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 5000 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 84, 180, 182-184 СК України, ст. ст.2, 4, 13, 76-81, 95, 174-177, 258-259, 263,275 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 22.02.2019 у справі №716/2129/18, із твердої грошової суми на частку від всіх видів доходу та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави в рахунок судового збору 908 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги в розмірі 5000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі:
позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 02.09.2016 Заставнівським РВ УМВС в Чернівецькій області , РНОКПП: НОМЕР_4 ;
представник позивача адвокат Данищук Василь Вячеславович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000382 від 24.05.2019, діє у справі на підставі ордеру серії СЕ №1034806 від 06.12.2021, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;;
відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_5 , виданий 14.11.2019, код органу, що видав: 14.11.2019, РНОКПП: НОМЕР_6 .
Суддя Стрілець Я.С.