Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої - судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача- ОСОБА_3 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 , у інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 10 січня 2014 року вона уклала договір позики з відповідачем ОСОБА_3 на суму 80000,00 грн. Строк повернення коштів не визначався. Факт передачі грошових коштів та відповідно отримання грошей позичальником було підтверджено розпискою від 10.01.2014 року, складеної власноруч позичальником. Зазначала, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала, грошові кошти не повернула. Враховуючи наведене, позивач 05.07.2021 року на ім`я позичальника направив письмову вимогу про повернення позики до 10.08.2021 року, яку відповідач отримав, однак, не виконав.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу за договором позики від 10.01.2014 року у розмірі 80 000 грн., а також стягнути на його користь витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 908 грн.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 18.11.2021 року було відкрито провадження по цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження за участю сторін.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 20.12.2021 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 18.01.2022 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Присутня у судовому засіданні відповідач правом письмового відзиву на позовну заяву не скористалась. В судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено, що 10 січня 2014 року вона уклала договір позики з відповідачем ОСОБА_3 на суму 80000,00 грн. Строк повернення коштів не визначався. Факт передачі грошових коштів та відповідно отримання грошей позичальником було підтверджено розпискою від 10.01.2014 року, складеної власноруч позичальником.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

На підтвердження факту укладення договору позики з відповідачем, позивач надав письмову боргову розписку.

Зі змісту боргової розписки від 10.01.2014 року вбачається, що вона підписана ОСОБА_3 цього ж дня, в ній зазначена сума отриманих відповідачем коштів 80 000 грн., а також умови та строк їх повернення - по першій вимозі ОСОБА_1 .

Суд вважає, що розписка надана ОСОБА_1 містить у собі всі складові, які дають підстави вважати про укладення між сторонами саме договору позики. Розписка містить дані щодо умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, у встановлений в зобов`язанні строк (термін) його виконання. Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

05.07.2021 року позивач на ім`я позичальника направив письмову вимогу про повернення позики до 10.08.2021р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обов`язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договорами, належним чином не виконав, суму позики не повернув, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви сплачено в дохід місцевого бюджету судовий збір в сумі 908,00 гривень, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 51, 141, 174, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятьсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 січня 2022 року.

Суддя: Н.В.Писанець