КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/396/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Макаренко І.О. в м. Київ 03 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення коштів за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за основним зобов`язанням в сумі 40000 грн., нарахованих 3 % річних в сумі 1608 грн., інфляційних втрат 5040 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ухвалою від 06 серпня 2019 року в справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та зобов`язано позивача надати оригінали розписки про отримання коштів та договору позики, що позивачем було виконано. В подальшому 30 квітня 2020 року ухвалою суду здійснено перехід до загального провадження, розгляд справи призначено на 30 червня 2020 року, в зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено. Під час чергового засідання був присутній адвокат Ситник Т.А., який діяв в інтересах позивача, однак спір вирішений не був. При цьому адвокат повідомив суд, що ОСОБА_1 просить розглянути справу без його участі, оскільки турбується про своє здоров`я за умови пандемії. В подальшому в зв`язку з карантинними заходами та незадовільною епідеміологічною обстановкою ОСОБА_1 також просив розглянути справу без його участі.

Проте ухвалою суду від 03 серпня 2021 року позов залишено без розгляду з підстав п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки суд протокольною ухвалою визнав явку позивача обов`язковою. Однак на адресу позивача жодна ухвала чи інший процесуальний документ, який би визнав його явку обов`язковою або свідчив про неможливість розгляду справи без його особистої присутності, не надходив. Незважаючи на порядок прийняття ухвали суду про обов`язкову явку позивача, останній повинен був бути повідомлений про таку ухвалу, яка повинна бути викладена у паперовій та електронній формах. Як вже зазначалось, позивач особисто та через свого представника адвоката Ситника Т.А. повідомив суд, що він не бажає приймати участь у розгляді справи, з огляду на запроваджений карантин. Жодних реальних перешкод у розгляді справи нез`явлення позивача особисто не створювало, справа цілком могла бути розглянута за участі адвоката.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року відкрито провадження у справі № 761/15217/19, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано позивача надати суду оригінали розписки про отримання коштів та договору позики протягом п`яти днів з дня отримання ухвали (а. с. 17).

На виконання ухвали суду представником позивача 10 вересня 2019 року надано оригінали витребуваних документів (а. с. 19).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2020 року суд вважав необхідним здійснити перехід до розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання, призначено судове засідання на 30 червня 2020 року, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи (а. с. 41 - 45).

30 червня 2020 року судове засідання не відбулося в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді (а. с. 53), розгляд справи призначено на 14 липня 2020 року, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи, які позивачем та його представником отримано 16 липня 2020 року (а. с. 56 - 59, 73 - 74).

01 липня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення розгляду справи, призначене на 30 червня 2020 року, без участі позивача (а. с. 54).

14 липня 2020 року судове засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 13 серпня 2020 року, явку позивача визнано обов`язковою ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи (а. с. 64).

13 серпня 2020 року судове засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 19 жовтня 2020 року, явку позивача визнано обов`язковою ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи (а. с. 77).

В листі від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 повідомлявся судом, що його явка визнана обов`язковою, в разі неявки в судове засідання його заява буде залишена без розгляду (а. с. 82).

Судові повістки з викликом в судове засідання на 19 жовтня 2020 року отримано позивачем ОСОБА_1 12 жовтня 2020 року, його представником ОСОБА_2 15 жовтня 2020 року (а. с. 86 - 87).

19 жовтня 2020 року судове засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 09 листопада 2020 року, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи, яку позивач та представник позивача ОСОБА_2 отримали 26 жовтня 2020 року (а. с. 99, 107), а представник позивача Ситник Т.А. повідомлений особисто під розписку (а. с. 88, 95).

09 листопада 2020 року судове засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 18 грудня 2020 року, явку позивача визнано обов`язковою ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи, а представник позивача Ситник Т.А. повідомлений особисто під розписку (а. с. 100, 101).

18 грудня 2020 року судове засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 19 лютого 2021 року, явку позивача визнано обов`язковою ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи (а. с. 109).

19 лютого 2021 року судове засідання не відбулося в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді (а. с. 113), розгляд справи призначено на 22 березня 2021 року, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи.

22 березня 2021 року засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 30 квітня 2021 року, явку позивача визнано обов`язковою ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи (а. с. 122).

В листі від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 повідомлявся судом, що його явка визнана обов`язковою, в разі неявки в судове засідання його заява буде залишена без розгляду (а. с. 123).

На а. с. 139 знаходиться рекомендоване повідомлення, згідно якого ОСОБА_1 05 квітня 2021 року повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, призначене на 30 квітня 2021 року.

На а. с. 142 знаходиться клопотання, відправлене електронною поштою без накладення електронного цифрового підпису, від імені ОСОБА_1 , який вказував, що 30 квітня 2021 року в справі призначене чергове судове засідання, просив розглядати справу без його участі в зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

30 квітня 2021 року засідання не відбулось в зв`язку з неявкою позивача та відповідача, оголошено перерву до 03 серпня 2021 року, явку позивача визнано обов`язковою ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, учасникам справи направлено судові повістки з повідомленням про місце, дату і час розгляду справи, яку ОСОБА_1 отримав 22 червня 2021 року (а. с. 143, 148).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від03 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (а. с. 151).

Залишаючи позов без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивач жодного разу не з`явився в судове засідання, при цьому його явка (через неможливість розгляду справи без надання особистих пояснень) була визнана судом обов`язковою, враховуючи, що заява позивача про розгляд справи у його відсутності подана без накладення електронного підпису, а тому не може бути прийнята судом, а також те, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з доводами апеляційної скарги і фактичними обставинами справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційним судом приймається до уваги, що справа тривалий час перебувала на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва, причому позов надійшов до суду 11 квітня 2019 року, а провадження відкрите лише 06 серпня 2019 року, і позивач протягом усього часу розгляду цієї справи добросовісно виконував свої обов`язки і не втратив інтерес до її вирішення по суті.

Так, на виконання обов`язку надати оригінали розписки про отримання коштів та договору позики, покладеного на нього ухвалою суду про відкриття провадження, позивачем у вересні 2019 року надано вказані документи (а. с. 19 - 21).

Незважаючи на отримання судом оригіналів витребуваних документів, супровідними листами Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, 19 грудня 2019 року, 29 січня 2020 року та 17 березня 2020 року на його адресу було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження, чим безпідставно затягувався розгляд справи (а. с. 25, 38 - 40).

У відповідь на лист від 07 листопада 2019 року позивачем повідомлено, що оригінали доказів вже направлені до суду рекомендованим листом і згідно відомостей Укрпошти відправлення вручене 10 вересня 2019 року (а. с. 28).

Явка позивача ОСОБА_1 в судове засідання визнавалась обов`язковою ухвалами суду без видалення до нарадчої кімнати від 14 липня 2020 року (а. с. 64), 13 серпня 2020 року (а. с. 77), 09 листопада 2020 року (а. с. 100), 18 грудня 2020 року (а. с. 109), 22 березня 2021 року (а. с. 122), 30 квітня 2021 року (а. с. 143).

Відповідно до ст. 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що на адресу позивача жодного судового рішення, яке б встановлювало обов`язковість його явки в суд, не надходило, апеляційний суд враховує, що дійсно, в направлених на ім`я позивача листах і судових повістках відсутнє посилання на постановлення судом першої інстанції ухвал без видалення до нарадчої кімнати про визнання його явки обов`язковою.

28 квітня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло в електронній формі клопотання від імені позивача ОСОБА_1 з фотокопією його підпису, в якому він просив розглянути справу без його участі в зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

Не приймаючи до уваги даний доказ лише в зв`язку з відсутністю накладення електронного цифрового підпису позивача, суд першої інстанції, з урахуванням необхідності вирішення клопотання, поданого від імені сторони у справі, не пересвідчився, чи відправником клопотання про розгляд справи без участі позивача є ОСОБА_1 або інша особа, та передчасно залишив його позов без розгляду.

Крім того, про клопотання ОСОБА_1 здійснювати розгляд справи у його відсутності повідомляв і представник позивача в судовому засіданні, що було залишено без належної оцінки судом першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що в апеляційній скарзі позивач підтверджує направлення ним клопотання про розгляд справи без його участі.

Крім того, судом першої інстанції в ухвалі від 03 серпня 2021 року не було обґрунтовано необхідність обов`язкової особистої явки позивача в судове засідання і не вмотивовано, яким чином ця неявка перешкоджає розгляду справи по суті та ухваленню рішення на підставі наявних доказів у справі. Також відсутні відомості і про витребування від позивача додаткових обґрунтувань своїх позовних вимог, доказів або додаткових розрахунків щодо суми позову.

Враховуючи, що в даному випадку позивачем була подана заява про розгляд справи у його відсутності, а також ту обставину, що суд мав можливість розглянути справу за відсутності позивача за наявними матеріалами справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно залишив позов у даній справі без розгляду.

Апеляційний суд враховує, що обставин справи, які б свідчили про те, що позивач здійснює свої права та обов`язки недобросовісно, не встановлено. Позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог, і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до позову, ним виконано покладений на нього судом обов`язок надати оригінали письмових доказів, забезпечено явку представника в судове засідання 09 листопада 2020 року, а відтак, використаний судом першої інстанції процесуальний засіб у вигляді залишення позовної заяви без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження права позивача на судовий захист.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, відтак, з урахуванням необґрунтовано тривалого дворічного строку перебування малозначної справи в провадженні суду першої інстанції, можливість судового захисту права позивача, яке він вважає порушеним, перебуває під загрозою втрати.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року не можна вважати законною та обґрунтованою.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27 січня 2022 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.