Справа № 211/1982/19
Провадження № 2/211/60/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 січня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що позивачем здійснюються функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди та групи будинків та споруд, об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Довгинцівського району м. Кривого Рогу, в тому числі по АДРЕСА_1 . Позивачем було надано, а відповідачами спожито послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідачі за отримані послуги не сплачували, тому станом на 01.11.2018 рік за період з 01.11.2015 р. по 01.11.2018 р. у відповідача утворилася заборгованість на суму 5962 грн. 39 коп. Судом за заявою позивача було винесено судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачів, але ухвалою суду від 15.01.2019 року винесеною Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за заявою відповідача, судовий наказ було скасовано, заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги не сплачено. Тому позивач, просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 5962 грн. 39 коп., інфляційні витрати в розмірі 824,94 грн., 3 % річних в розмірі 227,48 грн., та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

08.05.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі.

Ухвалою суд від 16.10.2019 року було провадження по справі було зупинено до розгляду цивільної справи № 211/3354/14-ц.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року провадження по справі відновлено.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполігав на їх задоволенні, надав пояснення відповідно змісту позову та відповіді на відзив, з яких вбачається, що відповідачам позивачем надавалися послуги та відповідачі можуть звернутися з запитом та з`ясувати які саме послуги надані, якщо послуги не надавалися, сума не нараховувалась, але вони не зверталися до позивача з таким запитом. Відсутність договору між позивачем та відповідачами не звільняє їх від обов`язку сплачувати комунальні послуги, дана позиція підтверджена постановою ВС від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, не визнав позовні вимоги, пояснив, відповідно відзиву та письмових пояснень, вказав, що послуги надавалися неякісні, завищені тарифи, акти про виконання якихось робіт відповідачам не надавалися, відповідач звертався з актом - притензією, просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами житлово-комунальних послуг які надаються ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР».

Згідно ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги.

Згідност.13Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.11.2015 р. по 01.11.2018 р. відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до даних відомості про комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 в період з 01.11.2015 р. по 01.11.2018 р. та розрахунку суми заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , відповідачами не здійснювалася оплата за отримані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 5962,39 грн.

Пунктом 1 частини 1статті 20 Закону України № 2189-VIIIпередбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

Відповідачі не уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ТОВ «Житлосервіс-КР.

Верховний Суд України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території по справі № 6-59цс13 (Постанова від 30.10.2013р.) виклав свою правову позицію, яка полягає у тому, що «не укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє боржників від обов`язку оплачувати надані послуги». Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2ЦПК України).

Згідно частин 1-3статті 12ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1статі 13ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5статті 81ЦПК України).

Відповідно до статті 76ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зобов`язана проводити оплату наданих послуг, однак не виконували належним чином зобов`язання, заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню у примусовому порядку.

Вказані в позові обставини відповідачем не спростовані.

Згідно з ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст.625ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3ст. 20Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2ст. 625ЦК України (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі №6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачів на його користь інфляційних витрат в розмірі 824,94 грн., та 3 відсотків річних в розмірі 227,48 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості станом на 01.11.2018 рік. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та 3 % річних, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судом за заявою позивача було винесено судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачів, але ухвалою суду від 15.01.2019 року винесеною Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за заявою відповідача, судовий наказ було скасовано, заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги не сплачено.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд критично ставиться до вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, так як позивачем не пропущено строк позовної давності, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.11.2015 року по 01.11.2018 року, 06.12.2018 року винесено судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості, який скасовано ухвалою суду від 15.01.2019 року, а до суду з позовом позивач звертається 12.04.2019 року, тобто в межах позовної давності три роки.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідачів.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1921,00 грн., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 12,13,19,76-81,141,258-259,223,264-265,280-284,354-355ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», , адреса 50049, м. Кривий Ріг, вул. Спаська, 17А заборгованість за період з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 5962 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 39 коп.; інфляційні витрати в сумі 824 (вісімсот двадцять чотири) гривні 94 коп. та 3% річних в сумі 227 (двісті двадцять сім) гривень 48 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», , адреса 50049, м. Кривий Ріг, вул. Спаська, 17А судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп., тобто з кожного по 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат