Справа № 203/200/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року у цивільній справі №203/200/18, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_2 , в якій остання просила розстрочити виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2019 року у цивільній справі №203/200/18 в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 37702 грн. 10 коп. та судового збору в сумі 2024 грн. 15 коп. на 12 місяців з дня набрання рішенням законної сили, шляхом сплати коштів рівними частинами, щомісячно, до 25 числа кожного місяця в сумі 3310 грн. 53 коп. При вирішенні цього питання просила врахувати її матеріальний стан, що вона не має роботи, виховує одна двох малолітніх дітей, отримує державну соціальну допомогу одинокій матері та малозабезпеченим сім`ям; стан здоров`я доньки, яка має ряд захворювань, в зв`язку з чим вона не має можливості одразу виконати рішення суду в частині сплати на користь позивача коштів в сумі 37702 грн. 10 коп. та судового збору в сумі 2024 грн. 15 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.09.2021 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В наданих письмових запереченнях представник позивача ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що питання про розстрочку виконання рішення може вирішуватись судом в порядку ст.267 ЦПК України або після відкриття виконавчого провадження. Поряд з цим, на час розгляду заяви виконавче провадження не відкривалось та відповідачкою не надано доказів, які б свідчили на наявність виняткових обставин, які б ускладнювали виконання нею рішення суду. Зазначені відповідачкою діагнози дитини свідчать про наявність в неї сезонних хворіб, які відносяться до легкої форми, не несуть в собі небезпеки для життя дитини та не відносяться до тяжких захворювань в розумінні ст.435 ЦПК України. Довідки, на які посилається відповідачка, не є актуальними на час розгляду заяви.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення з підстав, наведених у поданих письмових запереченнях.

Заявниця ОСОБА_2 та її представник за викликами до суду повторно не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили. До суду не з`являлись та ходом розгляду справи не цікавились.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч.2 ст.435 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд заяви по суті за відсутності заявниці та її представника.

Перевіривши доводи заяви, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2019 року у цивільній справі №203/200/18, яке набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Зокрема, вказаним рішенням, в порядку поділу спільного сумісного майна, було визнано за кожною із сторін право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , вартістю 250000 грн.; на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:053:0653 та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0200 га, кадастровий номер :02:053:0652, вартістю 74713 грн.

Також вказаним рішенням було виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль марки CHERRY QQ, 2012 р.в., державний номер НОМЕР_1 , вартістю 75404 грн. 20 коп.; а також стягнуто з неї на користь ОСОБА_3 у рахунок компенсації вартості Ѕ частини автомобіля кошти в сумі 37702 грн. 10 коп.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто судовий збір в сумі 2024 грн. 15 коп.

Згідно ч.ч.1,3,4,5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Виходячи з аналізу зазначених норм підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом також враховується: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Звертаючись із заявою про розстрочення виконання зазначеного вище рішення суду в частині стягнення з неї коштів в сумі 37702 грн. 10 коп. та судового збору в сумі 2024 грн. 15 коп., ОСОБА_3 просила врахувати її матеріальний стан, зокрема, що вона не має роботи, виховує одна двох малолітніх дітей, отримує державну соціальну допомогу одинокій матері та малозабезпеченим сім`ям; стан здоров`я доньки, яка має ряд захворювань, в зв`язку з чим вона не має можливості одразу виконати рішення суду в частині сплати на користь позивача присуджених коштів та судового збору.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є співвласником квартири та двох земельних ділянок, а також транспортного засобу, придбаних під час перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , які були предметом поділу за позовом у даній справі.

Під час розгляду даної цивільної справи встановлено, що ОСОБА_2 за договором уступки пайової участі у будівництві від 17.05.2017 року сплачувались грошові кошти в сумі 394200 грн., які їй було повернуто після розірвання цього договору.

Також заявниця отримує два види державної соціальної допомоги, а також аліменти на утримання дитини.

Вказані обставини на думку суду свідчать про задовільний матеріальний стан заявниці.

Стосовно доводів заявниці про врахування стану здоров`я її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує, що відповідні доводи грунтуються на медичних документах щодо лікування, датованих 2018 роком, а тому не враховуються судом як належні докази щодо стану здоров`я дитини на момент подачі та розгляду заяви. Крім того, відповідні захворювання не відносяться до тяжких захворювань, наявність яких може бути підставою для розстрочення виконання рішення відповідно до ст.435 ЦПК України.

З огляду на це, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.435 ЦПК України виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду відповідачкою або роблять його неможливим.

Крім того, суд враховує, що на момент подачі заяви та її розгляду виконавчий лист позивачем для примусового виконання не пред`являвся та, відповідно, виконавче провадження не відкривалось; з моменту ухвалення рішення минуло більше 2-х років, що перевищує строк, визначений ч.5 ст.435 ЦПК України.

Вказані обставини також є підставою для відмови в задоволенні заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,10-13,76-81,223,258-260,435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2019 року у цивільній справі №203/200/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак