Справа № 212/2626/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., секретаря судового засідання Кушнарьової К.О., відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням його здоров`я. В обґрунтування позову вказує, що в період часу з 01.04.2017 року по 02.11.2020 рік він перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти». Зазначає, що під час виконання покладених на нього трудових обов`язків, у вказаний період часу, внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт, підпадав під фізичне навантаження та перебував в умовах підвищеної запиленості, виробничого шуму, показники яких перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Вказані шкідливі фактори виробництва призвели до виявлення у позивача хронічних професійних захворювань «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст.), група В, ЛН першого-другого ст.», «радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів», «нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Зазначає, що внаслідок вказаного ушкодження здоров`я, позивач 02.02.2021 року вперше пройшов огляд експертною комісією, за результатами якого позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з яких 30% по радикулопатії, 25% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, та встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок професійних захворювань - безстроково.

Вказує, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивач втратив працездатність, наслідком професійних захворювань являється фізичний біль, необхідність проходження лікування. У зв`язку з вказаним ушкодженням здоров`я порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Значні страждання позивачу завдає розуміння безстроковості вимушених негативних змін в його житті, що пов`язане з ушкодженням здоров`я.

Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на його користь в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я 360000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, інших зборів та платежів.

14.06.2021 року по справі ухвалено заочне рішення.

22.07.2021 року представник відповідача подав до суду заяву про перегляд та скасування заочного рішення суду від 14.06.2021 року.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року заяву представника відповідача задоволено, заочне рішення суду від 14.06.2021 року скасовано та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

05.10.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі, у яких останній вказує, що підстави для звернення до суду та позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки внаслідок професійного захворювання, завданого на підприємстві відповідача, значно погіршилася якість його життя, що призвело до потреби постійного медичного лікування, а тому грошове відшкодування завданої моральної шкоди відповідає обсягу втрат.

06.12.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У змісті відзиву зазначено, що наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, що регулюється законодавством для відповідних правовідносин, та відповідач не вчиняв будь-яких протиправних дій, які могли бути пов`язані з ушкодженням здоров`я позивача і завдання останньому моральних страждань. На думку відповідача, факт спричинення моральної шкоди є недоведеним.

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні заявлених вимог наполягав з підстав, того, що зі сторони відповідача не забезпечено належних умов праці та порушено вимоги законодавства, що призвело до виникнення та розвитку хронічного професійного захворювання у позивача.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про проведення розгляду справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебував в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» в період часу з 01.04.2017 року по 02.11.2020 рік.

Під час виконання покладених на позивача трудових обов`язків у вказаний період, внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт, виконував в роботи в умовах важкої фізичної праці та під шкідливим впливом на організм підвищених параметрів запиленості робочого простору, виробничого шуму, через недосконалість робочого місця. Зазначені шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення у позивача професійних захворювань «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст.), група В, ЛН першого-другого ст.», «радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів», «нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Вказані обставини підтверджуються відомостями внесеними до трудової книжки позивача (а.с. 42-45), а також до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.12.2020 року, виданого на ім`я позивача (а.с.11-16) .

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.12.2020 року причинами виникнення професійних захворювань у позивача було визнано вплив таких шкідливих факторів як пил, фізичне навантаження та шум. Умови праці характеризувались: 1. Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони, що в 2,4 10 рази перевищувала гранично-допустиму концентрацію (від 4,8 20,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно Державних стандартів 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони». 2. Важкість праці: - статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 216 800 при нормі до 70 000; - робоча поза незручна 31,23-56,6% зміни; - нахили корпусу (вимушені, більше 30°C) від 134 до 318 при допустимому значенні 51-100 разів за зміну. Відповідно до вимог Державних стандартів норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 року. 3. Шум 86-94 дБА при ГДР 80 дБА. Згідно з вимогами Стандартних норм шуму, ультразвуку та інфразвуку, Державних стандартів норм 3.3.6.037 99, наказу Міністерства охорони здоров`я України №248 від 08.04.2014 року.

02.02.2021 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких 30% по радикулопатії, 25% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, встановлено ІІІ групу інвалідності з 28 січня 2021 року - безстроково, визначена необхідність в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується довідкою МСЕК від 02.02.2021 року сер. 12 ААА №059507 (а.с. 9-10).

Відповідно до висновку про умови та характер праці, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, перебуванні в умовах виробничого пилу та шуму, що підтверджується довідкою МСЕК сер. 12 ААБ №627520, виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач неодноразово проходив лікування, у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого(а.с. 17-31).

Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності за наслідками професійного захворювання вказує на спричинення моральної шкоди.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень, що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.

Щодо проведення оподаткування моральної шкоди, завданої позивачеві ушкодженням здоров`я, присудженої судом їй до відшкодування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Чинним податковим законодавством передбачено, що з 23.05.2020 року суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди у 180000 гривень як такої, що заподіяна позивачеві внаслідок ушкодження його здоров`я, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» без урахування утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1800,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.237-1, ст.153 КЗпП України,ст.ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь ОСОБА_1 180000,00 гривень (сто вісімдесят тисяч грн. 00 коп.) в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь держави судовий збір в сумі 1800,00 гривень (одна тисяча вісімсот грн. 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», , юридична адреса: м-н Індустріальний, 67/19, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50078.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 27.01.2022 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак