справа №619/5731/21
провадження №2/619/256/22
У Х В А Л А

24 січня 2022 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді- Остропілець Є.Р.,

при секретарі Ковалевської Е.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУЧА+» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Цигіпова Олена Георгіївна про визнання договорів фіктивними та визнання недійсними договорів,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ТУЧА+» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Цигіпова О.Г. про визнання договорів фіктивними та визнання недійсними договорів.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому просить скасувати ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 03.12.2021 по справі №619/5731/21 та зняти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер кадастровий номер :00:003:1929 площею 0, 1102 Га; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 : торговий центр літ. «Г» загальною площею 427,1 кв.м., торговий центр літ. «В» загальною площею 415,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:003:1810, площею 0, 9753 Га; нежитлову будівлю (колгоспний ринок) за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з двоповерхової адміністративної будівлі та складу, загальною площею 519,7 кв.м.

В обґрунтування підстав для скасування заходів забезпечення позову зазначила, що накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності здійснює перешкоду у веденні господарської діяльності, оскільки позивач зловживаючи своїми правами порушив приписи ухвали від 03.12.2021 подав на виконання до Холодногірсько-Новобоварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області, державний виконавець вийшов за межі встановлених судом обмежень. Все це встановлює необґрунтований примус та завдає матеріальних збитків відповідачу ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник відповідача наполягав на задоволенні клопотання.

У судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Суд дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ «ТУЧА+» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Цигіпова О.Г. про визнання договорів фіктивними та визнання недійсними договорів

03 грудня 2021 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_3 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), а саме:

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:003:1929 площею 0, 1102 Га

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 : торговий центр літ. «Г» загальною площею 427,1 кв.м., торговий центр літ. «В» загальною площею 415,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:003:1810, площею 0, 9753 Га;

- нежитлову будівлю (колгоспний ринок) за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з двоповерхової адміністративної будівлі та складу, загальною площею 519,7 кв.м., заборонивши ОСОБА_3 або будь-яким іншим особам відчуження та зміну власника на підставі договорів іпотеки, будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо нерухомого майна, заборонивши ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим особами користування, здійснювати перереєстрацію або розпоряджатись іншим чином, в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо укладення, зміну, розірвання, переоформлення будь-яких договорів стосовно надання комунальних послуг, електроенергії, та інших послуг, до набрання законної сили рішенням у справі №619/5731/21

В іншій частині заяви відмовлено.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (частина перша статті 152 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з врахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову, є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 3 ст. 150 заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Як передбачено ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ст.158 ч.1 ЦПК України .ю..суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасникам справи.

Враховуючи. що на території об`єктів здійснюється господарська діяльність шляхом надання в оренду торгівельних площ і заборона вчиняти дії, які забороняють роботу торгівельних площ, укладення, зміну, розірвання, переоформлення будь-яких договорів стосовно надання комунальних послуг, електроенергії та інших послуг порушують права інших осіб, які не є сторонами по справі, тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання частково шляхомзаборони відчуження та зміну власника майна.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову відповідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області в частині заборони ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим особами користування, вчиняти дії щодо укладення, зміну, розірвання, переоформлення будь-яких договорів стосовно надання комунальних послуг, електроенергії, та інших послуг, до набрання законної сили рішенням у справі №619/5731/21 підлягає скасуванню.

В іншій частині клопотання необхідно відмовити.

Таким чином, клопотання відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 149-153, 158, 260 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Клопотання відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03.12.2021 у справі №619/5731/21 в частині заборони ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим особами користування, вчиняти дії щодо укладення, зміну, розірвання, переоформлення будь-яких договорів стосовно надання комунальних послуг, електроенергії, та інших послуг, до набрання законної сили рішенням у справі №619/5731/21 скасувати.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч.2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя Є. Р. Остропілець