справа № 489/5969/20 провадження №2/489/131/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Демченко Н.В. ,

представника відповідача Минькович-Слободяник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів

встановив:

В листопаді 2020 року позивач, через свого представника - адвоката Демченко Н.В., звернувся до суду з позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітньої дитини за судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.10.2020, на 1/8 частину з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.10.2020 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.08.2020 до досягнення дитиною повноліття. 10.11.2020 Новоодеським районним відділом державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі вказаного судового наказ убуло відкрито виконавче провадження №63556804. 22.10.2015 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від цього шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_6 , 2015 року народження, та ОСОБА_7 , 2017 року народження. він проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми у житловому приміщенні, яке належить його дружині на праві власності, отримує заробітну плату в розмірі 8416,00 грн., та іншого джерела доходів не має. Розмір аліментів, який визначений судовим наказом, враховуючи наявність у позивача на утриманні ще двох малолітніх дітей, є надмірним, тому він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідач, через свого представника - адвоката Минькович-Слободяник О.В., надала до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що згідно постанови Верховного суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 народження дітей, як підстава зміни сімейного стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утримання двох малолітніх дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямоване на її належне забезпечення та суперечитиме її інтересам. Щодо посилання позивача на те, що вони з дружиною та дітьми проживають в житловому приміщенні, яке належить на праві власності його дружині, зазначила, що згідно дати укладення договору купівлі-продажу квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Вказані обставини свідчать, що малолітні діти позивача знаходяться не тільки на його утриманні а й на утриманні їх матері, яка придбала вказану квартиру, що підтверджує задовільний матеріальний стан позивача. Крім того, донька проходить активне ортодонтичне лікування, що потребує додаткових матеріальних витрат у розмірі 8400,00 грн. батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та розвиток дитини, але позивач ніякої участі у вихованні та розвитку доньки не приймає вже досить тривалий термін, чим порушує вимоги статей 150, 155 СК України.

Крім того, представником відповідача було подано пояснення та уточнення до відзиву, в яких зазначає, що розмір аліментів, визначений судовим наказом не може бути зменшена, оскільки є недостатньою для повноцінного розвитку дитини такого віку. Так дитина бере додаткові уроки з біології та хімії, вартість яких на місяць становить 1600,00 грн. В місяць на їжу на дитину витрачається приблизно 1500,00 грн., харчування в школі складає 600,00 грн. на місяць, комунальні послуги - 1000,00 грн., засоби особистої гігієни - 200,00 грн. Крім того, в квітні було здійснено додаткові витрати на придбання мобільного телефону вартістю 3429,80 грн., а в червні були придбані босоніжки та альбом загальною вартістю 930,00 грн. Таким чином, витрати на дитину становлять від 4000,00 до 4500,00 грн. щомісячно, не враховуючи тих витрат, що були зазначені у відзиві на позов.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково позивач зазначив, що крім заробітної плати отримує дохід згідно договору оренди земельної ділянки, розмір якого за останній рік склав 7400,00 грн.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві на позов, та вказала, що крім сплати аліментів жодної додаткової допомоги на утримання дитини відповідач не надає, жодної участі в її житті не приймає.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.10.2020 Ленінським районним судом міста Миколаєва винесено судовий наказ яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.08.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Як пред`явлено до примусового виконання та державним виконавцем Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №63556805, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2020.

Також судом встановлено, що 22.10.2015 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №6.

Від вказаного шлюбу, згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №02, та серії НОМЕР_3 , актовий запис №20, у позивача є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з довідок Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №995 від 05.11.2020 та №1030 від 23.11.2020, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без реєстрації, а за вказаною адресою також проживають: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно довідки №ДО00-000003 від 09.11.2020 позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Добробут» з 03.05.2019, на теперішній час займає посаду тваринник, та його дохід за період з 01.11.2019 по 31.10.2020 склав 125458,97 грн.

За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із частиною першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

За положеннями частини третьої статті 181 наведеного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

У відповідності до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Таким чином судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з позивача, згідно з судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва, стягуються аліменти в частці від доходу позивача, зокрема в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

При цьому, позивач є батьком ще двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на його утриманні.

Судом також враховується, що питання про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 розглядалось в порядку наказного провадження, яке за своєю суттю є скороченим порядком розгляду вимог, які передбаченні статтею 161 ЦПК України, під час розгляду яких судом не перевіряється їх обґрунтованість, як і не встановлюються обставини матеріального і сімейного стану сторін.

Проаналізовані судом докази дають підстави суду для висновку, що стягуваний з позивача розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 - 1/4 частини заробітку (доходу) позивача, обмежує його право на належне утримання інших двох дітей, які народилися від другого шлюбу, - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також, суд звертає увагу, що придбання дружиною позивача 07.09.2017 квартири АДРЕСА_2 , жодним чином не звільняє позивача від утримання його малолітніх дітей від другого шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зменшити і визначити в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

При цьому суд виходить також із захисту інтересів усіх трьох дітей позивача, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька для забезпечення гармонійного розвитку.

Що стосується доводів відповідача щодо значних витрат з боку матері на доньку та понесення додаткових витрат на лікування, навчання дитини й придбання речей та телефону, суд виходить з того, що обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, викладені у статті 182 СК України. Вказаною статтею визначено, зокрема, обов`язок суду врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Натомість, статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Таким чином, сторона, яка понесла витрати, не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Згідно з частинами першою, шостою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма застосовується і у випадку, коли рішення ухвалено на користь відповідача, а позивач звільнений від сплати судового збору.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 400/601/18.

Відповідно до пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Ураховуючи те, що відповідач звільнена від сплати судового збору, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 878,80 грн. за подачу позовної заяви слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на підставі судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.10.2020 у справі № 489/3767/20, провадження № 2-н/489/665/20.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати з примусового виконання судовий наказ Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.10.2020 у справі № 489/3767/20, провадження № 2-н/489/665/20.

У іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в сумі 878,80 грн. (вісімсот сімдесят вісім грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Повний текст судового рішення складено 28.01.2022.

Суддя І.В.Коваленко