РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року

м. Рівне

Справа № 571/1635/20

Провадження № 22-ц/4815/90/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С. С.,

суддів: - Ковальчук Н. М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року (ухвалене у складі судді Качмар М.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, зняття з реєстрації та скасування свідоцтва про право власності,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, зняття з реєстрації та скасування свідоцтва про право власності.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 , який був її дідусем та першим власником квартири по АДРЕСА_1 , отримав ордер на підстав рішення виконкому Рокитнівської селищної ради від 10.10.1985 року №130. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Зазначена квартира була успадкована його дочкою - ОСОБА_4 , яка є її матір`ю. 27.01.1999 року ОСОБА_4 подарувала їй успадковану квартиру, що підтверджується договором дарування від 27.01.1999 року ААР№754162, яку вона зареєструвала у Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під № 7-176-630, інвентарний номер 1172. Вважає, що у зв`язку з тим, що її квартиру було подаровано ОСОБА_2 , остання чинить перешкоди у реалізації нею права власності, а тому просить задовольнити її позовні вимоги на підставі ст. 391 ЦК України.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, зняття з реєстрації та скасування свідоцтва про право власності - відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира вибула із власності позивача у встановленому законом порядку, у зв`язку з її переселенням із радіоактивно забруднених територій та надання їй житла у м. Тернополі. Крім того, ОСОБА_1 не вказала жодних обставин та підстав звернення із позовною вимогою про скасування свідоцтва про право власності відповідачки на спірне майно та не надала будь-яких доказів, які могли б такі обставини та підстави підтвердити, а тому суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість зазначеного позову.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Вважає, що вона надала до суду належні документи, які підтверджують її право власності на спірну квартиру, а тому переконана, що вона вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, яке протиправно вибуло у власність відповідача.

Стверджує, що державні службовці, які працювали на займаних посадах, самі вирішили відібрати у неї квартиру без нотаріального посвідчення щодо передачі іншим особам, не сплативши їй компенсацію за втрачене майно, не врахувавши те, що ст. 47 ЦК Української РСР (діючого в той момент) передбачала обов`язкове нотаріальне посвідчення подібних договорів щодо виплати компенсації за житло.

Зауважує, що місцевий суд не дослідив факту оформлення та передачі квартири на баланс Рокитнівської селищної ради, яка незаконно позбавила її майна.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Рокитнівської селищної Ради депутатів трудящих смт. Рокитне від 10 жовтня 1985 року ОСОБА_3 видано ордер від 11 жовтня 1985 року №48 на вселення з сім`єю у квартиру АДРЕСА_2 .

У подальшому на підставі розпорядження органу приватизації від 11 лютого 1994 року № 109 він отримав свідоцтво про право власності на зазначене житло від 23 липня 1994 року.

Після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спірну квартиру успадкувала дочка померлого - ОСОБА_4 , яка у свою чергу подарувала її своїй дочці - ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування від 27 січня 1999 року ААР№754162, який міститься у матеріалах справи.

Згідно довідок Рокитнівської районної державної адміністрації від 03.10.2000 №02/23-1499 та Рокитнівської селищної ради від 03.10.2000 року №303, сім`я ОСОБА_1 в складі двох чоловік, відповідно до п.11 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року №706, 03 жовтня 2000 року здала раніше займану кватиру в АДРЕСА_1 , в якій постійно проживала до переселення.

Відповідно до п.11 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 1992 року №706, громадяни, які переселяються з радіоактивно забруднених територій за направленнями обласних державних адміністрацій, одержують ордери на вселення в надані їм житлові приміщення після подання районній державній адміністрації, виконкому міської (міста обласного підпорядкування) Ради народних депутатів довідки з попереднього місця проживання про здачу раніше займаного житлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її сім`ї було надано Тернопільською міською радою ордер на вселення у двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , саме на підставі довідки з попереднього місця проживання про здачу раніше займаного житлового приміщення.

Тобто передумовою надання позивачу квартири у м. Тернопіль у порядку переселення із забруднених територій була передача раніше займаної нею квартири Рокитнівській селищній раді.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира вибула із власності позивача у встановленому законом порядку, у зв`язку з її переселенням із радіоактивно забруднених територій у м. Тернопіль, де для її сім`ї було надано житло.

У подальшому, рішенням виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради від 03 жовтня 2000 року №220 виділено попередньо здану ОСОБА_1 квартиру для сім`ї молодого спеціаліста ОСОБА_5 .

Факт перебування у спільній сумісній власності ОСОБА_5 та членів його сім`ї спірної квартири, підтверджується також копією витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, які наявні у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оспорювала законність передачі у користування та власність ОСОБА_5 та членів його сім`ї спірної квартири, звернувшись із позовом до Рокитнівської селищної ради, у якому вона просила: визнати ордер недійсним; виселити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та витребувати приватне майно з чужого незаконного володіння; визнати рішення про приватизацію та свідоцтва про право власності недійсними.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2002 року було встановлено законність вибуття із власності позивачки спірної квартири та передачу останньої у користування та власність ОСОБА_5 та членів його сім`ї. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її позовних вимог.

У подальшому ОСОБА_5 відчужив дану квартиру на користь ОСОБА_8 (після укладення шлюбу - ОСОБА_9 ) на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2006 року р№2297.

У свою чергу ОСОБА_9 10 жовтня 2019 року продала спірну квартиру ОСОБА_10 (матері відповідача), що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 жовтня 2019 року.

ОСОБА_10 подарувала спірну квартиру ОСОБА_2 , згідно договору дарування квартири від 18.12.2019 року № 389.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову. Спірна квартира вибула із власності ОСОБА_1 у встановленому законом порядку ще у 2000 році, а тому відсутні будь-які правові підстави для висновку про порушення її права власності на спірну квартиру, оскільки таке право у неї відсутнє.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 28 січня 202 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.