Ухвала

28 січня 2022 року

м. Київ

справа № 752/4479/16-ц

провадження № 61-20945ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 , поданої від її імені адвокатом Глядиком Богданом Миколайовичем, на ухвалу Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2021 року, у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист

№ 752/4479/16-ц, виданий 05 вересня 2016 року Голосіївським районним судом м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 752/4479/16-ц, виданий 05 вересня 2016 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені адвокатом Самофаловою О. Ю., задоволено, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня

2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої від її імені адвокатом Самофаловою О. Ю., про ухвалення додаткового судового рішення залишено без розгляду.

У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана від її імені адвокатом Глядиком Б. М., на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року, у якій заявник просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга заявника не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувану постанову апеляційного суду ухвалено

29 жовтня 2021 року, останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, було 29 листопада 2021 року, а касаційна скарга, згідно з відомостями конверту у якому надійшла касаційна скарга, подана 22 грудня 2021 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Самофалова О. Ю., отримала 12 листопада 2021 року, однак відмовилася від подальшого надання правової допомоги, оскільки, ОСОБА_1 перебуваючи у скрутному майновому становищі не мала можливості оплатити послуги адвоката. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не мала необхідного обсягу правових знань, вона була змушена звернутися за правовою допомогою до іншого фахівця у галузі права та

20 грудня 2021 року укладала договір про надання правової допомоги з адвокатом Глядиком Б. М. Копію оскаржуваної постанови апеляційного суду ОСОБА_1 отримала 20 грудня 2021 року, що підтверджується відповідною розпискою.

У січні 2022 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , подане від її імені адвокатом Глядиком Б. М., про долучення доказів на підтвердження скрутного майнового становища ОСОБА_1 , зокрема копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Зокрема, посилаючись на те, що адвокат Самофалова О. Ю. відмовилася від надання ОСОБА_1 правової допомоги, заявник не надав доказів на підтвердження припинення договірних відносин між адвокатом Самофаловою О. Ю. та Єлісеєвою С. В., а також доказів на підтвердження її скрутного майнового становища, що зумовило неможливість оплати послуг адвоката. Наданий на підтвердження зазначених обставин розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не містить інформації щодо майнового стану ОСОБА_1 .

Крім того, необґрунтованими є також посилання заявника на те, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду ОСОБА_1 отримала 20 грудня

2021 року, оскільки надана на підтвердження зазначених обставин розписка, містить відомості лише щодо отримання нею копії ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2021 року.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, та зазначити інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, підтверджені відповідними доказами.

За змістом частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданої від її імені адвокатом Глядиком Богданом Миколайовичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик