Справа № 196/1202/19
№ провадження 2/196/22/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.,

секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,

представника позивача: Стребіж А.О. ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Токарєва В.В. ,

представників третьої особи: Логвин Я.К., Четверик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні.

Вказав, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від зареєстрованого шлюбу у них народилась донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 18.07.2017 року, актовий запис №85.

На даний час шлюб розірвано, він проживає окремо від дружини та доньки.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем ОСОБА_2 , остання в категоричній формі відмовляється надавати йому для спілкування та перешкоджає у вихованні їхньої доньки.

Спеціалістом органу опіки та піклування йому було рекомендовано звернутись за вирішенням питання участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою до суду.

Відповідач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною і не надає можливості бачитись з донькою і саме тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав.

Вказав, що має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватись з нею.

Створення перешкод з боку відповідача його спілкуванню із донькою порушує не тільки його права, а й права дитини та суперечить інтересам дитини.

На підставі викладеного, прохає зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_9 такі способи участі: побачення з дитиною без присутності відповідача ОСОБА_2 за місцем його фактичного проживання та реєстрації ( АДРЕСА_1 ) щотижня, починаючи з п`ятниці з 9-ої години ранку до неділі до 19 години (включаючи суботу) із зобов`язанням повернути дитину до її місця проживання разом з матір`ю. Судові витрати у виді сплати судового збору покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позову посилаючись на наступні обставини. З обставин зазначених позивачем, як в первісній позовній заяві так і в уточненій, жодним чином не вбачається, що позивач ОСОБА_4 звертався із заявою до Служби у справах дітей виконавчого комітету Царичанської селищної ради щодо визначення способів участі його у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Оскільки відповідне рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі позивача у вихованні та спілкуванні з нею, на час подання позивачем первісної позовної заяви та на час подання позивачем уточненої позовної заяви не приймалось, то слід прийти до висновку про відсутність відповідно до вимог ст.159 СК України підстав для задоволення позовних вимог.

Із обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, як доказів на підтвердження позовних вимог, жодним чином не вбачається вчинення нею перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Вказала, що з часу народження доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона проживає разом з нею за місцем реєстрації її та дитини: АДРЕСА_2 . Позивач ОСОБА_4 проживає окремо і в іншому населеному пункті.

Позивач про спільну дитину не піклується, її життям не цікавиться та не проявляє ініціативу та бажання приймати участь у вихованні їх доньки ОСОБА_9 . Дитину не відвідує. Останній раз відвідував доньку 20.07.2020 року. Про стан здоров`я доньки позивачу невідомо. Вона працює медсестрою, має 8 років стажу роботи в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР в м.Дніпро. За місцем роботи характеризується позитивно.

У позивача ОСОБА_4 є також ще одна дитина від іншого шлюбу, яка проживає з колишньою дружиною в м. Кам`янське і на утримання якої він сплачує аліменти.

На утримання доньки ОСОБА_9 позивач відповідно до рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 року сплачує 1/6 частку свого доходу.

Фактично позивач, як батько - дитину не знає. В свою чергу дитина ОСОБА_9 свого рідного батька також не знає.

Графік, який запропонував ОСОБА_4 є безпідставним та необґрунтованим. Позивачу навіть невідомо, що з понеділка по п`ятницю кожного тижня дитина відвідує КЗ Прядівський ДНЗ «Сонечко» Царичанської селищної ради.

Забирати дитину до м.Кам`янське з с.Прядівка Царичанського району, позивач ОСОБА_4 можливості не має, він не пояснює суду, яким чином він буде везти 4-х річну дитину до місця свого проживання в інший населений пункт, яким маршрутом, яким транспортом. На даний час поїздки в умовах розповсюдження коронавірусної інфекції є загрозою для здоров`я малолітньої дитини.

Позивач свого власного житла не має, проживає в квартирі своїх батьків, в якій немає кімнати з дитячим ліжком, дитячим посудом, засобами дитячої гігієни, іграшками. Позивач проживає з батьками, які хворіють на шкірні захворювання, в квартирі сушать гриби, ягоди, дикі рослини, чим наражають дитину на небезпеку. Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання не надав.

Донька має сильну прихильність та тісний зв`язок з матір`ю, батька взагалі не знає та не впізнає.

Вказала, що не заперечує проти спілкування батька з дитиною та визначення позивачу способу участі у вихованні його малолітньої дитини, шляхом встановлення часу ОСОБА_4 для побачення з дитиною ОСОБА_9 за місцем проживання дитини з матір`ю та в присутності матері дитини, в період часу з 10.00 год. до 13.00 год. кожної суботи тижня. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 прохає відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Стребіж А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Токарев В.В. в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву, в якій прохали судове засідання провести у відсутність відповідача та її представника, позовні вимоги не визнають, а також не заперечують проти встановлення ОСОБА_4 побачень з донькою ОСОБА_9 за місцем проживання дитини з матір`ю в присутності матері в період час: з 10.00 год. до 13.00 год. кожної суботи тижня. Також, прохали при ухваленні рішення в даній справі врахувати висновок органу опіки та піклування від 11.01.2022 року щодо вирішення спору.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, правову позицію щодо вирішення спору в даній справі викладено у висновку від 11.01.2022 року, згідно якого рекомендовано органом опіки та піклування визначити батькові ОСОБА_4 наступний порядок спілкування із малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожну суботу з 10.00 год. до 17.00 год., у присутності матері.

Суд, заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст. 4 ЦК України).

За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), який розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 63, 99).

На даний час малолітня дитина ОСОБА_9 проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7, 100).

Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Царичанської селищної ради від 01.08.2019 №2343, відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.101).

Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання гр. ОСОБА_2 від 01.08.2019 №2344 ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_9 проживають в господарстві батьків, сім`я благополучна, займається підсобним господарством. Малолітня ОСОБА_9 зростає та виховується в задовільних побутових та санітарних умовах, забезпечена всім необхідним, на вулиці дитячий майданчик, в будинку є дитяча кімната, повністю забезпечена іграшками, дитячим одягом, ніколи не залишається без догляду дорослих та матері (а.с.102).

Відповідно до характеристики на медичну сестру дитячого стаціонару хірургічного відділення КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради", ОСОБА_2 за час роботи у відділенні зарекомендувала себе грамотним, добросовісним, кваліфікованим працівником, роботу виконує відповідально та на високому рівні, своєчасно та грамотно виконує доручення, постійно працює над рівнем професійної майстерності, вимоглива до себе, користується повагою серед хворих та колег, є взірцем для молодих спеціалістів, має яскраво виражені лідерські якості, з 31.08.2017 по 10.07.2020 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.103).

Згідно з довідкою КЗ Прядівський дошкільний навчальний заклад «Сонечко» від 31.05.2021 №109, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з понеділка по п`ятницю кожного тижня, з вересня 2020 року відвідує дошкільний навчальний заклад. Дитина завжди охайна, доглянута. Дитину до садочку приводять та забирають бабуся ОСОБА_10 , дідусь ОСОБА_11 та мама ОСОБА_2 , які завжди цікавляться життям дитини у садочку, спілкуються з вихователями закладу. ОСОБА_12 , батько ОСОБА_9 , контакту із садочком не підтримує, з вихователями не спілкується (а.с.104).

Так, позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні доньки, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідачка, він позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати своє право на участь в житті та вихованні доньки, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей з дитиною.

Судом встановлено, що відповідачка не заперечує проти зустрічей позивача з дитиною, однак не погоджується з графіком, вказаним позивачем в позові, оскільки вважає його некоректним, який може нести психологічну та фізичну шкоду дитині за таких запропонованих позивачем умов побачень з дитиною. Вважає надання можливості позивачу в спілкуванні з дитиною виключно без її участі недоцільним через вік дитини (4 роки), тісний психологічний зв`язок з матір`ю, батька дитина взагалі не знає та не впізнає. Проте, не заперечує проти спілкування батька з дитиною у присутності матері кожної суботи у період часу з 10.00год. до 13.00 год.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Царичанської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано органом опіки та піклування визначити батькові ОСОБА_4 наступний порядок спілкування із малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожну суботу з 10.00 год. до 17.00 год. З огляду на вік дитини, проведення зустрічей батька з донькою рекомендовано проводити у присутності матері (а.с.174).

Оскільки батьки не можуть прийти до обопільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги наступне.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 6ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 7ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1995 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В преамбулі Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХН від 27.02.91 зазначено, що держави-учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, твердження представника позивача, що останній спілкується з малолітньою дочкою, дитина добре знає батька нічим не підтвердженні, а самі по собі твердження, без застосування визначених ЦПК України засобів доказування, не є вагомими аргументами.

Проте, суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_4 виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дитиною, судом не встановлено підстав для усунення позивача від спілкування з його малолітньою донькою, а тому суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача з дитиною.

Крім того, судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою її батьком, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача ОСОБА_4 із дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

При цьому враховуючи вік дитини та виходячи з її інтересів, суд не погоджується з вимогами позивача про участь у вихованні дитини без участі матері дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, батько дитини має право на спілкування з нею, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини, а тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох батьків.

Зважаючи на те, що дитина має надто незначний вік (чотири роки) та враховуючи висновок органу опіки та піклування Царичанської селищної ради про визначення порядку участі у вихованні дитини, суд вважає, що спілкування батька з дитиною доцільно обумовити присутністю матері дитини, і вважає необхідним встановити позивачу наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з його дитиною: один вихідний день «субота» або «неділя» щотижня, з 10.00 години до 14.00 години у присутності матері ОСОБА_2 за адресою постійного проживання дитини: АДРЕСА_2 , оскільки вважає, що саме такий порядок буде відповідати інтересам дитини.

Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивачі не позбавлені можливості згідно вимог ст.158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст.159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,19,141,157,158,159 Сімейного Кодексу України, ст.ст.11,12,15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст.12,13,76,77,78,80,81,259,263-268,273,354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не чинити перешкоди ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в спілкуванні із дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити способи участі батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_3 , у вихованні та спілкуванні із малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб: один вихідний день «субота» або «неділя» щотижня, з 10.00 години до 14.00 години у присутності матері ОСОБА_2 за адресою постійного проживання дитини: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 384,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 31.01.2022 року.

Суддя: А.І. Руснак