ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13726/21

Провадження № 22-ц/4820/266/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/13726/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору та скасування запису про державну реєстрацію права, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та скасування запису про державну реєстрацію права.

В обґрунтування позову зазначала, що 05 червня 2007 року між нею та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №05/06/2007-840-К/641, згідно з яким позивачу надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 198 000 доларів США на строк з 05.06.2007 по 04.06.2032. Крім того, між позивачем та ПАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Вказує, що 16.01.2013 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 2/2218/156/11 було ухвалено рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 05/06/2007-840-К/641 у розмірі 187791,62 доларів США за тілом кредиту, 19386,53 доларів США по сплаті відсотків за кредитом та 1542,07 доларів США пені за несвоєчасну сплату кредиту.

Зазначає, що 30 квітня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N217215 за кредитним договором № 05/06/2007-840-К/641, за яким банк відступає новому кредитору належні йому, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів гарантів, зазначених в додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників.

Вважає, що підстави для нарахування новим кредитором відсотків за користування кредитом, пені, комісії, штрафів, після ухвалення рішення суду у справі про стягнення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором №05/06/2007-840-К/641 у ПАТ КБ «Надра» відсутні. Визначений у договорі про відступлення прав вимоги розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, у розмірі неіснуючої (недійсної) вимоги первісного кредитора у сумі 241192,42 долари США. Таким чином, договір про відступлення права вимоги суперечить положенням статтей 512, 514 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, позивач посилається на відсутність у ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій.

А тому, звертаючись до суду з позовом, просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги, укладений між відповідачами 05 червня 2007 року в частині відступлення права вимоги ОСОБА_1 за кредитним договором та договором іпотеки, які укладені 05 червня 2007 року між нею та ПАТ КБ «Надра», та скасувати запис про державну реєстрацію права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі якого за ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» зареєстровані права іпотекодержателя (обтяжувача забороною на нерухоме майно) за договором іпотеки від 5 червня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2196.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд в оскаржуваному рішенні проігнорував аргументи позивача про те, що договір відступлення прав вимоги укладений щодо неіснуючої вимоги первісного кредитора та не вказав підстав відхилення даних аргументів. Вважає, що відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зазначає, що вимоги банку щодо стягнення заборгованості за рішенням суду були задоволені, а тому підстави для нарахування відсотків за користування кредитом, пені, комісії, штрафів, після ухвалення рішення суду у справі про стягнення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором № 05/06/2007-840-К/641 у ПАТ КБ «Надра» відсутні. Крім того, як зазначає апелянт, суд безпідставно не взяв до уваги відсутність у ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій.

ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . Вважає, що суд першої інстанції повною мірою дослідив всі обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області 31.01.2022 на 14 год 30 хв. призначено судове засідання в справі № 686/28325/21, де він бере участь як представник сторони у справі.

Однак, колегія суддів поважності причин неявки в судове засідання не встановила, і, відповідно, підстав для відкладення розгляду справи та вважала за можливе слухати справу за відсутності позивача та його представника. З врахуванням того, що представником ОСОБА_3 не надано доказів, що підтверджують його безпосередню участь як представника учасника справи № 686/28325/21. При цьому, колегія суддів виходила з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 05 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №05/06/2007-840-К/641, згідно з яким ОСОБА_1 надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 198000 доларів США на строк з 05.06.2007 по 04.06.2032.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 05 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки № 2196, за яким іпотекодавець передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

30 квітня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N217215 за кредитним договором № 05/06/2007-840-К/641, за яким банк відступає новому кредитору належні йому, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів гарантів, зазначених в додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників.

Згідно з додатком № 1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються) до цього договору під № 292 значиться боржником ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нормами цивільного законодавства не встановлено суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і договору відступлення права вимоги, з огляду на те, що ці договори за своєю правовою суттю є цивільно-правовими зобов`язаннями сторін, а не видом діяльності, на здійснення якої необхідний дозвіл (ліцензія). Крім того, виходив з того, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

У частині першій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як зазначено у частині першій статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, вякому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1, пункту 11 частини першої статті 4 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно з частиною першою вказаного Закону № 2664-ІІІ, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Відповідно до глави 73 ЦК України, правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатися відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак.

Згідно зі статтею 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.

Отже, відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок про те, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

У постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 926/1172/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18 вказано, що виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК України, підставою для захисту судом цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання або оспорення. Згідно з вимогами статей 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені укладенням спірного правочину. Позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує його права та законні інтереси. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

В даній справі встановлено, що договір відступлення прав вимоги, укладений внаслідок електронних торгів, проведених на підставі статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, ч. 3 ст. 51 Закону визначено, що Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Тобто, законодавець надав право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб самостійно визначити способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, до яких в тому числі відноситься права вимоги до боржників.

Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2020 № 487.

01.04.2020 ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» стало переможцем на відкритих торгах (аукціон) з продажу активів (майна) ПАТ «КБ «Надра», оформленого протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-06-000035-b.

Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N217215 від 30.04.2020 укладений ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» по своїй суті є саме договором відступлення права вимоги (цесії). Договору факторингу між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» не укладалося.

Отже, між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» фактично укладено саме договір відступлення права вимоги, а не факторингу, оскільки ПАТ «КБ «Надра» зараз знаходиться в процесі ліквідації, а тому він мав право реалізовувати вимоги до ОСОБА_1 на електронних торгах будь-яким організаціям, в тому числі без статусу банку або фінансової установи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1 наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання недійсним оспорюваного договору, та недоведеність у зв`язку з цим порушення її прав та інтересів.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на укладення договору про відступлення права вимоги щодо неіснуючої вимоги первісного кредитора, як підставу для визнання його недійсним. Оскільки законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимои у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується або якщо окремі його складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язання за відповідним договором не визначаються нормами права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступленн права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який визначений в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів заосновним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай