Ухвала

14 січня 2022 року

м. Київ

справа № 522/15037/15

провадження № 61-18462ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ткачука О. С. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІН - ФАКТОР» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження у вказаній справі,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня

2017 року, постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2018 року, постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в указаній справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2021 року причину пропуску строку на касаційне оскарження, наведену у касаційній скарзі ОСОБА_1 , визнано неповажною. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку касаційного оскарження, у якому (якій) навести поважні підстави для поновлення такого строку та надати докази для їх підтвердження; зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень; надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги та уточнити вимогу клопотання, зазначивши які судові рішення, у якому саме провадженні у цій справі заявник просить переглянути. У випадку оскарження ОСОБА_4 судових рішень у різних провадженнях у цій справі, заявнику необхідно було подати до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційні скарги по кожному провадженню окремо.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції заявником надіслано уточнені редакції касаційних скарг, разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у якому заявник повторно зазначив ті ж самі підстави для поновлення такого строку, що вже були визнані неповажними.

Крім того заявником не надано жодних доказів на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, заявник у відведений судом строк, не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 03 грудня 2021 року, недоліки касаційної скарги не усунув, що перешкоджає суду касаційної інстанції відкрити касаційне провадження. Касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІН - ФАКТОР» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси

від 11 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 23 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження у вказаній справі, вважати неподаними та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Ткачук