Справа №266/1762/13-ц
Провадження№ 2-п/266/8/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді - Федотової В.М.,

за участі секретаря судового засідання Петрухіної Т.Л.,

заявниці ОСОБА_1 , її представника адвоката Іванової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2013 року було задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у відшкодування заборгованості за кредитним договором від 18.06.2006 року 65 693,49 грн., відшкодування судових витрат - судовий збір в сумі 656,93 грн.

18.01.2022 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22.10.2013 року разом з клопотанням про поновлення строку на звернення з заявою до суду в обґрунтування заяви відповідачка зазначила наступне. Відповідачка ОСОБА_1 в заяві про скасування заочного рішення зазначила, що не була обізнана про розгляд справи та не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, тому не мала змоги висловити свою позицію щодо поданого позову та надати докази на спростування заявлених позивачем вимог. Вона також могла скористуватись своїм правом та заявити про застосування строків позовної давності, оскільки вважає,що банком було пропущено строки позовної давності при зверненні до суду із позовом. Також наголосила, що копію заочного рішення вона не отримала, про ухвалене заочне рішення їй стало відомо лише 14.01.2022 року, у зв`язку з накладенням арешту на транспортний засіб . Вважає,що наявні підстави просити суд визнати поважними причини пропуску строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення. Просила заяву задовольнити.

В судовому засідання заявниця та її представник підтримали заяву про скасування заочного рішення , просили її задовольнити. ОСОБА_1 суду надала паспорт в якому було зазначено,що 08.02.2011р. вона була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і 18.02.2011р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Також заявниця, відповідачка по справі, суду повідомила,що не повідомила банк про нову адресу проживання, кредит не погашено.

Згідно ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2013р. року прийшов до наступного.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом встановлено,що під час розгляду справи у Приморському районному суді м. Маріуполя Донецької області відповідачка ОСОБА_1 повідомлялась про час і дату судового засідання належним чином, на адресу яка була зазначена позивачем та яка зазначена відповідачкою в анкеті-заявці та ксерокопії паспорту,яка була надана нею банку під час оформлення кредиту. Також на відому адресу відповідачки судом було надіслано копію судового рішення.

В судовому засіданні також було з`ясовано,що відповідачка в 2011році змінила місце проживання , виїхала з міста Маріуполя до с. Мелєкіне, але як сторона кредитних правовідносин , у порушення ст.526 ЦК України, не сповістила банк про нове місце проживання, кредит не сплатила. Підставою для звернення до суду з заявою про скасування заочного рішення стало накладення арешту ВДВС на майно,яке було придбане 1,5 роки назад,а саме на транспортний засіб.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно ч.1 ст.288 ЦПК України - заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З дотримання принципу змагальності у цивільному процесі суд поновлює строки звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про перегляд заочного рішення , але суд відмовляє у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2013р. , оскільки зазначене заочне рішення було ухвалено відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Відповідачка повідомлялась належним чином про час і дату судового засідання , на її адресу було направлено рішення суду, при наявності не погашених кредитних обов`язків - не турбувалась про стан кредитних зобов`язань, не цікавилась станом заборгованості, не повідомила банк про нове місце проживання, ретельно не ставилась до своїх зобов`язань по договору .

Керуючись статями 126, 127, 131, 284-287 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для зверненя до суду із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2013 року .

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Федотова В. М.