Дата документу 25.01.2022 Справа № 334/4088/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4088/19
Провадження №22-ц/807/439/22
Головуючий в 1-й інстанції Турбіна Т.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О. В., Полякова О. З.,
секретарСеменчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4972, вчинений 23.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006р. в сумі 1755069,36 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15.12.2006 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 53-06 квф, на підставі якого йому було надано кредитні кошти в розмірі 40000 дол. США, строком на 20 років. На підставі договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012р., укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», право вимоги за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006р. перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». 23.04.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис № 4972 про стягнення з позивача заборгованості за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р., який перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. У ТОВ «Кредитні ініціативи» не було законних підстав 23.04.2015 р. звертатись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а у приватного нотаріуса - вчиняти виконавчий напис № 4972 від 23.04.2015 р., оскільки виконавчий напис № 4972 від 23.04.2015 р. був вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. на договорі про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р., стягнута сума у розмірі 1755069,36 грн., що з урахуванням курсу НБУ на дату його вчинення (22,54 грн./дол. США) становить 77864,66 дол. США не є безспірною, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2011 р. у справі № 2- 1907/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.04.2012 р., був задоволений повністю позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним договором про іпотечний кредит в сумі 42747,03 доларів США. Крім того, за виконавчим написом нотаріуса було проведено стягнення заборгованості за період, коли така заборгованість вже не могла бути нарахована за договором про іпотечний кредит, оскільки на той момент вже існувало таке, що набуло законної сили, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом у повному обсязі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4972, вчинений 23.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 року в сумі 1755069,36 грн.

Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» (місце знаходження: 04655, м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, 21, ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), судові витрати в розмірі 1152,60 грн.(одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60коп.)

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису були відсутні будь які спори щодо розміру заборгованості по кредитному договору. Позивачем не надано доказів спірності заборгованості, стягнутої за виконавчим написом. Процедура вчинення виконавчого напису та перелік документів наданий відповідачем для його вчинення відповідав чинному законодавству, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Позивачем не обґрунтовано, чим саме порушуються його права, вчиненням нотаріального напису, при наявності непогашеної та неспростованої заборгованості.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4972, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла по Договору про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 року, укладеному між Боржником та Акціонерним комерційним Промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року. Стягнення проводиться за період з 17.12.2012р. по 25.02.2015р. в розмірі 1755069,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 990698,03 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 761671,33 грн., витрат на вчинення виконавчого напису 2700 грн.(а.с.10).

Постановою старшого державного виконавця Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя Ярехою П.В. від 09.06.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51343513 за виконавчим написом № 4972 від 23.04.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» боргу в розмірі 1755069,36 грн.(а.с.11)

Між тим, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р. на загальну суму 42747,03 доларів США, а також витрати на оплату судового збору у розмірі - 1700,00 гривень та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі - 120,00 гривень. Звернуто стягнення на предмет іпотеки 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» для погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р. загальний розмір якої складає 42747,03 доларів США (у тому числі: заборгованість по кредиту - 35324,00 доларів США, по процентам за користування кредитом - 6408,70 доларів США, пені - 1014,33 доларів США.)

17 лютого 2017 року в.о.заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Панчук І.Л. винесена постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження, з якої вбачається, що на виконанні в Олександрівському ВДВС міста Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області перебувають виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 № 51343513 з виконання виконавчого напису від 23.04.2015 № 4972 про стягнення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 1755069,36 грн. і № 51354492 з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2012, № 2-1907/2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором про іпотечний кредит для погашення заборгованості 42747,03 доларів США.(а.с.12)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2011 року встановлено, що з метою уникнення збитків, скориставшись своїм правом вимоги дострокового погашення Позичальником кредиту (п. 5.3.2. Кредитного договору) та керуючись ст. 1050 ЦК України, Банк направив Позичальнику лист претензію за № 06-09/1368 від 01.12.2009 р. з попередженням, що у разі непогашення простроченої заборгованості за Кредитним договором на протязі 30 днів, Банк буде вимушений стягнути в повному обсязі заборгованість за кредитом у порядку встановленому діючим законодавством України. Позичальник заборгованість за Кредитним договором не погасив у зв`язку з чим станом на 01.12.2010 р. зазначена заборгованість складає 42747,03 доларів США.

Таким чином, судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2011 року з ОСОБА_1 достроково стягнута заборгованості за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р. в розмірі 42747,03 доларів США, яка складається з: заборгованості по кредиту - 35324,00 доларів США; процентів за користування кредитом - 6408,70 доларів США; пені - 1014,33 доларів США.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2011 року набрало законної сили 10 квітня 2012 року відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 10.04.2012 року.

Таким чином, на час підписання Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, між Акціонерним комерційним Промислово-інвестиційним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» по договору про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р. існувало рішення, яке набрало законної сили щодо стягнення з ОСОБА_2 достроково всієї заборгованості за цим договором та виконавчий документ щодо виконання цього рішення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом нотаріуса у розмірі 1755069,36 грн., що з урахуванням курсу НБУ на дату вчинення виконавчого напису становить 77864,66 доларів, і складається з заборгованості за кредитом 990698,03 грн. та заборгованості за відсотками 761671,33 грн., нарахованими за період з 17.12.2012 по 25.02.2015, не є безспірною, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2011 року, яке є обов`язковим для нового кредитора відповідно до ст. 514 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідно до ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вірно вказано судом першої інстанції, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2011 року з ОСОБА_1 достроково стягнута заборгованості за договором про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р. в розмірі 42747,03 доларів США, яка складається з: заборгованості по кредиту - 35324,00 доларів США; процентів за користування кредитом - 6408,70 доларів США; пені - 1014,33 доларів США. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2011 року набрало законної сили 10 квітня 2012 року відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 10.04.2012 року.

На час підписання Договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, між Акціонерним комерційним Промислово-інвестиційним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» по договору про іпотечний кредит № 53-06 квф від 15.12.2006 р. існувало рішення, яке набрало законної сили щодо стягнення з ОСОБА_2 достроково всієї заборгованості за цим договором та виконавчий документ щодо виконання цього рішення.

Заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом нотаріуса у розмірі 1755069,36 грн., що з урахуванням курсу НБУ на дату вчинення виконавчого напису становить 77864,66 доларів, і складається з заборгованості за кредитом 990698,03 грн. та заборгованості за відсотками 761671,33 грн., нарахованими за період з 17.12.2012 по 25.02.2015, не є безспірною, враховуючи, що після ухвалення судового рішення кредитор має право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Разом з тим, у заяві про вчинення виконавчого напису банк заявив до стягнення проценти за кредитом, нараховані після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту, що вказує на спір щодо наявної заборгованості.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26 січня 2022 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О. З. Поляков