КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3474/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/26126/21-ц

28 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Григоренко І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,-

в с т а н о в и в:

18 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, в якому просив суд стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 4 136 000, 00 євро у гривнях по курсу НБУ на дату вирішення судом справи за фактами 2-го епізоду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 20 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Так, обгрунтовуючи свої висновки щодо повернення його позовної заяви, суд першої інстанції посилався на п.6 ч.4 ст. 185 ЦПК України, вказуючи, що у провадженні суду знаходиться позовна заява, подана ним до тих же відповідачів, з тим же предметом позову та з однакових підстав.

Такі висновки суду вважає помилковими. Судом, відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, не наведено в ухвалі положень законодавства, які надали йому повноваження на ознайомлення з іншими судовими провадженнями та використання їх матеріалів. Вказана юридична ситуація свідчить про одержання судом доказів у порушення порядку, встановленого законом, а тому вони мають бути вилучені зі складу належних доказів, якими суд обгрунтовує свої висновки в ухвалі.

Також звертає увагу суду, що він не подавав позовної заяви до ОСОБА_2 , а тому посилання суду в оскаржуваній ухвалі на вказану справу є безпідставним.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не буду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить довисновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, Печерський районний суд м.Києва виходив з того,що у провадженні суду перебуває аналогічна позовна заява (справа № 757/13682/21-ц) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, яка ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року залишена без руху, а тому наявні підстави для повернення вказаної позовної заяви позивачу, так як у провадженні суду вже перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до того самого відповідача, з тим самим предметом позову і з однакових підстав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19).

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, колипозивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 травня 2019 у справі № 640/7778/18, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначає, що в провадженні судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є аналогічна даній позовній заяві. Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідачами в даній справі є Держава Україна в особі Державної казначейської служби України та Національного антикорупційного бюро України, отже дані позовні заяви не можна вважати тотожними.

Окрім того в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не зазначив які саме підстави позову були вказані ОСОБА_1 в справі № 757/13682/21-ц. Матеріали справи не містять копії його позовної заяви в справі № 757/13682/21-ц.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування п. 6 ч. 4 ст. 185 КПК України у зв`язку з тим, що у справі відсутні докази того, що в провадженні суду вже перебуває позовна заява ОСОБА_1 до тих самих відповідачів, з тим самим предметом спору та з однакових підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.2,4, 185, 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: