Справа № 948/1049/20
Номер провадження 2/948/76/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2022 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 28.01.2022 суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,-

в с т а н о в и в :

у листопаді 2020 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачами укладений договір про надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 58,3 кв.м. Розмір плати за надані послуги становить 35,78 грн/кв. м за місяць протягом опалювального періоду. Оскільки зобов`язання за договорами споживачі належним чином не виконують, а тому за період з 01.02.2015 по 01.10.2020 утворилася заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 14 594,01 грн та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою від 03.12.2020 суд відкрив спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.20).

15.01.2021 суд ухвалив заочне рішення, яким позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнив повністю. Стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 14 594,01 грн, а також з кожного відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1051,00 грн (а.с.47-48).

09.12.2021 суд задовольнив заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Машівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2021 року - скасував вказане заочне рішення та призначив справу до розгляду на 11 січня 2022 року о 10:00 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позов та запереченні відповідач ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні позову, застосувати строк позовної давності, допустити поворот виконання заочного рішення в цій справі та стягнути на його користь суму коштів в розмірі 5386,92 грн, стягнутих на виконання заочного рішення.

Заяви мотивовані тим, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки останній просить стягнути заборгованість за період з квітня 2015 по 01 жовтня 2020, натомість до суду звернувся тільки 24 листопада 2020, відтак пропустив строк позовної давності за період з квітня 2015 року по листопад 2017. Також зазначає, що в частині вимог до ОСОБА_1 позов взагалі є безпідставним, оскільки останній не є споживачем послуг, не проживає в квартирі, за якою рахується заборгованість, з 2007 року, не користується послугами з теплопостачання та не укладав договору з ОСОБА_2 (а.с.114-119, 151-156).

У судове засідання представник позивача не з`явився, натомість від предстанвика позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів у справі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, просить відмовити у стягненні судових витрат відповідача ОСОБА_1 за недоведеністю, у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позову та покликається на те, що договір від 31.03.2016 зберігає чинність на умовах, визначених таким договором до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги», заперечує проти доводів відповідачів про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки відповідачами усвідомлювалась наявна заборгованість, в зв`язку з чим проводилися часткові оплати в рахунок її погашення в розмірі, що перевишує поточні нарахування. Також заперечує протии задоволення заяви відповідача про поворот виконання рішення з огляду на відсутність самостійно поданої заяви про поворот виконання (а.с. 44).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві та запереченні, наполягав на застосуванні строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с.112,113), подав клопотання про розгляд справи без його участі та просив у задоволенні позову відмовити (а.с.190,191). Також подав клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки заборгованість за послуги теплопостачання виникла у квітні 2015 року, натомість позов пред`явлений в листопаді 2020 року (а.с.185-191).

Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача ОСОБА_2 , та заслухавши відповідача ОСОБА_1 , дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_1 з 06.09.2000 року (а.с.19,71,72) та забезпечувались послугами централізованого опалення та теплопостачання, що надавалися Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

31 березня 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води (а.с. 13), за умовами якого (п. 1 - 2) Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Суб`єктами користування послуг є власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї одна особа.

Відповідно до п. 6, п. 9 Договору - тарифи на послуги централізованого опалення встановлюються в порядку, передбаченому чинним законодавством України, уповноваженими органами та станом на день укладення договору становлять 14,86 грн. за 1 м2.

Згідно з п. 20.13 цього Договору споживач також зобов`язується погасити заборгованість, що склалася станом на 01 березня 2016 року в сумі 7418,05 грн до 01.03.2017 року.

З розрахунків заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 убачається, що за період з 01.02.2015 по 01.10.2020 по вказаній квартирі утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 8416,00 грн, 3% річних від простроченої суми боргу за послуги теплопостачання складають 1763,23 грн за 2021 день, інфляційні втрати з квітня 2015 по вересень 2020 становлять 4414,78 грн. (а.с. 3-9).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі (п. 5, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із ч.6ст. 25 ЗаконуУкраїни «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/абозареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами танесуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тобто, за змістом ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники(співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними , які проживають та/абозареєстровані у житлі , або співвласниками.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

Отже зі змісту даної статті вбачається, що місцем проживання особи являється місце її реєстрації, а відтак згідно із законом місцем проживання ОСОБА_1 являється місце його реєстрації.

Враховуючи вищенаведене, суд уважає що доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він не повинен сплачувати за теплопостачання, так як не проживає за місцем реєстрації у вказаній квартирі з 2007 року поданий час (а.с.74), а тому не є споживачем наданих позивачем послуг, не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки в добровільному порядку відповідачі не здійснювали оплату за спожиті послуги централізованого теплопостачання в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.10.2020 року виникла заборгованість перед позивачем, відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, не сплативши вчасно платежі за надані комунальні послуги, виходячи із суми основного боргу, а тому суд уважає позовні вимоги про стягнення заборгованість за послуги теплопостачання, суми 3 % річних та інфляційних витрат обґрунтованими в загальному розмірі 14 594,01 грн.

Розглядаючи доводи відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом вказаного періоду, а саме з квітня 2016 року по вересень 2020 року відповідачами здійснювалась часткова оплата послуг з теплопостачання в розмірі, що перевищував нарахування за послугу.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд уважає що позивач надав достовірні дані внесення часткової сплати коштів відповідачами за послуги з теплопостачання, а вже квитанції про здійснену оплату з посиланням у них на періоди такої оплати належить надати відповідачам, аби спростувати твердження позивача.

Оскільки відповідачами було здійснено часткову оплату послуг теплопостачання, відповідно, таким чином ними було визнано існуючу заборгованість та вчинено дії по її частковому погашенню, а отже вказані дії є підставою для переривання перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду від 8 листопада 2020 року у справі №6-2891цс18), а тому позивач строку звернення до суду не пропустив.

Водночас з огляду на те, що при примусовому виконанні виконавчого листа №948/1049/20, що виданий 25.02.2021 на підставі заочного рішення Машівського районного суду від 15.01.2021 в цій справі стягнуто з відповідачів в солідарному порядку 10 941,00 грн (а.с.105-110, 175,176), суд уважає що з відповідачів потрібно стягнути залишок заборгованості в розмірі 3653,01 грн.

Судові витрати стягнуті з відповідачів в примусовому порядку в повному обсязі (а.с.61-63,102-104, 175,176).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 3653,01 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місце знаходження: м. Полтава, вул. Комарова, 2а, поштовий індекс 36008, ідентифікаційний код 03338030, інші відомості відсутні.

Відповідач - 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , інші відомості відсутні.

Відповідач - 2 - ОСОБА_1 , 1984 р.н., зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 від 06.09.2000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст Рішення складений 31.01.2022.

Суддя С. М. Косик