ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/692/22 Справа № 202/213/14 Головуючий у першій інстанції: Зосименко С.Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07 березня 2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 42500,00 доларів США на наступні цілі: для придбання нерухомості у розмірі 35000,00 доларів США, на сплату страхових платежів у розмірі 7500,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12% на рік з кінцевим терміном повернення 07 березня 2028 року. Для забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, 07 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі наданого кредиту 35000,00 доларів США в тому ж обсязі, що і боржник. Крім того, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки, предметом якого є надання поруки ПАТ «Акцент-Банк» за виконання ОСОБА_1 всіх своїх обов`язків за кредитним договором від 07 березня 2008 року в розмірі відповідальності 10000,00 грн. ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 22195,92 доларів США, яка складається з: 11668,11 доларів США заборгованість за кредитом, 4979,16 доларів США заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 450,91 доларів США комісія за користування кредитом, 4011,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 1055,46 доларів США штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 у розмірі 20944,36 долари США, що в еквіваленті становить 167411,96 грн; з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на свою користь 10000,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір, а витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200 грн. з ОСОБА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року №SUH2GK у розмірі 13445,62 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 01 квітня 2013 року, становить 107430,50 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9760,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року становить 77984,88 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом 3255,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року становить 26008,33 грн, комісії за користування кредитом 430,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2013 року становить 3437,30 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 21611,67 грн. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки закрито.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 11668,11 доларів США заборгованість за кредитом, 4979,16 доларів США заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4011 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 1055,46 доларів США штраф (процентна складова), скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення комісії за користування кредитом у розмірі 450,91 доларів США залишено без змін. Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 07 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №SUH2GK, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35000,00 доларів США на придбання нерухомості строком до 07 березня 2028 року, зі сплатою за користування кредитом 1% на місяць (12% річних) на суму залишку заборгованості, що також підтверджується копіює заяви на видачі готівки №1 від 07.03.2008 року (а.с. 9-11, 110 т.1).

У пункті 8.1 кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року визначено, зокрема, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "1" по "5" число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 401,44 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії.

Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору, зокрема, в односторонньому порядку банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладення цього договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

За змістом пункту 5.3 вказаного вище договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 5.5 кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року сторони погодили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (пункт 8.4 кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року).

Крім того, 07 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого останній надав поруку за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SUH2GK від 07.03.2008 року та відповідає перед кредитором у тому ж розмірі, що і боржник; боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом пункту 12 договору поруки від 07.03.2008 року, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» 23 лютого 2015 року надіслав ОСОБА_1 вимогу від 04.01.2011 року №30.1.0.0/2-915, в якій позивач вимагав від позичальника повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, що підтверджується копією вказаної вимоги, а також копією реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 23.02.2015 року (а.с. 111-113, 114-115 т.1).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання позичальникомумов кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року та наявність, у зв`язку із цим, заборгованості перед банком.

Разом з тим, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав, визначених у пункті 2.3.1 кредитного договору, для її збільшення, а також доказів належного повідомлення позичальника щодо зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованих із застосуванням підвищеної процентної ставки в розмірі 15,12 % річних.

Отже, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованим за ставкою, погодженою в договору, в розмірі 12% річних, що станом на 01.04.2013 року становить 3255,11 дол. США, а також заборгованості за тілом кредиту в сумі 9760,31 дол. США (при перерахунку банком процентів за ставкою 12% річних), згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, які не спростовані відповідачами (а.с. 199-201а, 203 т.1).

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина 1 статті 259 ЦК України).

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником ОСОБА_1 до ухвалення місцевим судом рішення було подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 91-93 т.1).

Оскільки за кредитним договором №SUH2GK від 07.03.2008 року встановлено окремі зобов`язання, які встановлюють обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.

Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі №6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі №6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16.

Встановлено, що останній платіж на погашення боргу за кредитним договором від №SUH2GK від 07.03.2008 року було внесено 30.04.2010 року на суму 22928,76 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості (а.с. 4 зворот, 215 т.1).

Враховуючи, що умовами кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року позичальник мав виконувати зобов`язання з повернення кредиту та зі сплати процентів по 5 число кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши подання відповідачем заяви про застосування позовної давності до місцевого суду; приймаючи до уваги укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору про збільшення позовної давності до 5 років; враховуючи, що з даним позовом банк звернувся 08.01.2014 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2 т.1), - колегія дійшла висновку, щоАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк позовної давності щодо платежів у межах п`яти років до дня подачі позову у даній справі.

Таким чином, з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" стягненню солідарно підлягає заборгованість по тілу кредиту та процентам за користування кредитом за період з 08.01.2009 року по 08.01.2014 року, а саме 9760,31 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 3174,60 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, щомісячні платежі за якими перебувають в межах п`ятирічного строку позовної давності.

Зазначена вище заборгованість підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, які викладені у зручній табличній формі, є арифметично правильними та не спростовані відповідачами (а.с. 199-201а, 203 т.1).

Заборгованість по процентам за кредитним договором №SUH2GK від 07.03.2008 року, яка сформувалась до 08.01.2009 року, не підлягає стягненню з відповідачів, у зв`язку з пропуском позивачем збільшеного п`ятирічного строку позовної давності відносно даних щомісячних платежів.

Крім того, на підставі пункту 5.3 кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року, до стягнення солідарно з відповідачів також підлягають штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 18186,48 грн., який розрахований наступним чином: (9760,31 дол. США + 3174,60 дол. США) х 28,12 (офіційний курс НБУ долара до гривні на час розгляду справи судом) / 5%.

У правовій позиції Верховного Суду України в справі №6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене, стягнення на користь банку штрафів в розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 18186,48 грн. (процентна складова), колегія вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення на користь банку пені у розмірі 4011,00 дол. США, оскільки пунктом 8.4 кредитного договору №SUH2GK від 07.03.2008 року передбачено, що вказана пеня стягується за порушення позичальником зобов`язань із погашення кредиту. Отже, вищевказана пеня є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки.

Колегія також звертає увагу, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній до 19 жовтня 2016 року).

Колегія звертає увагу, що за умови пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення коштів за кредитним договором змінюється строк виконання основного зобов`язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом 5 років (згідно умов договору поруки) від зміненої дати виконання основного зобов`язання.

За змістом пункту 12 договору поруки від 07.03.2008 року, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Суду не надано доказів пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту в повному обсязі до подання позовної заяви в січні 2014 року у даній справі.

Отже, порука ОСОБА_2 за договором поруки від 07.03.2008 року, відносно зобов`язань зі сплати позичальником заборгованості по кредитному договору №SUH2GK від 07.03.2008 року за період з 08.01.2009 року по 08.01.2014 року, а саме 9760,31 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 3174,60 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф (фіксована частина) - 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 18186,48 грн., не припинена.

Колегія звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції лише в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 11668,11 доларів США заборгованість за кредитом, 4979,16 доларів США заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4011 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 1055,46 доларів США штраф (процентна складова).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, дійшовши неправильного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у повному обсязі. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань, а також штрафу (фіксована частина), і штрафу (процентна складова), з ухваленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідачів в рівних частках покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви (1774,12 грн.), апеляційної скарги (887,06 грн.) та касаційної скарги (3548,24 грн.), пропорційно задоволеним позовним вимогам (61,23%) в сумі по 1901,01 грн., з кожного, виходячи з наступного розрахунку: 6209,42 грн. х 61,23% / 2 (а.с. 19, 127 т.1, 85 т.2).

На користь ОСОБА_1 з позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні касаційної скарги пропорційно відмовленим позовним вимогам в розмірі 825,39 грн. (а.с.19, 22 т.2)

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1075,62 грн. (1901,01 грн. - 825,39 грн.). А з відповідача ОСОБА_2 на користь банку підлягають стягненню судові витрати в сумі 1901,01 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року в частині відмови у стягненні солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") заборгованості за тілом кредиту, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань, а також штрафу (фіксована частина), і штрафу (процентна складова) скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) і штрафу (процентна складова) задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570) заборгованість за кредитним договором №SUH2GK від 07 березня 2008 року в загальному розмірі 12934 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) дол. США 91 цент та 18436 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 48 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9760,31 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3174,60 дол. США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 18186,48 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" процентів за користування кредитом, пені, штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570) судові витрати в розмірі 1075 (одна тисяча сімдесят п`ять) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570) судові витрати в розмірі 1901 (одна тисяча дев`ятсот одна) грн. 01 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова