Справа № 474/988/21
Провадження № 2/474/36/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01.02.22 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 119 494 грн. 02 коп., -

встановив:

26.11.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому вказав, що 02.10.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфінанс" та ОСОБА_1 (далі - відповідачка) уклали договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № . Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Згідно з умовами даного договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн. 00 коп. в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору. Згідно заявки-анкети № від 28.01.2020 підписаної електронним цифровим підписом відповідачки було підписано пропозицію (оферту) на отримання 2 траншу в рамках вказаного вище договору про надання позики за умовами програми "ROZICHKA", згідно якої ТОВ "Інфінанс" на банківську картку зазначену відповідачем було перераховано грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. 14.07.2021р. між ТОВ "Інфінанс" та позивачем було укладено договір факторингу № 14-07/21 відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № від 02.10.2019р. перейшло до ТОВ "Вердикт Капітал". Посилаючись на те, що відповідачка, всупереч норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 11.11.2021р. у неї перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 119 494 грн. 02 коп., з яких: 9 999 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 88 025 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 21 469 грн. 03 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту.

Ухвалою суду від 07.12.2021р., яку позивач отримав 09.12.2021р., шляхом направлення на електронну адресу, на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, витребовувалися додаткові докази.

20.12.2021р. та 23.12.2021р. від позивача до суду надійшли заяви з додатками на виконання ухвали від 07.12.2021р.

Представник позивача в судові засідання, призначені на20.12.2021р. та 01.02.2022р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Водночас разом із позовом представник позивача заявив клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судові засідання, призначенні на 20.12.2021р. та 01.02.2022р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, та електрону адресу зазначену у позовній заяві, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

01.02.2021р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

02.10.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфінанс" та відповідачкою укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремим частинами (траншами) строком на 36 календарних місяці.

Пунктом 1.6 договору встановлено, що діючий ліміт кредиту становить 20 000 грн. 00 коп., максимальний строк користування кредитом (траншем) становить 30 календарних днів та визначено фіксовану процентну ставку, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості в розмірі 1,75 %.

Відповідно до п. 2.7. договору позичальник має право в межах строку користування кредитною лінією подавати необмежену кількість запитів на отримання чергового кредиту (траншу) на умовах, визначених договором.

Пунктом 2.9 договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування фінансовим кредитом та інші платежі передбачені договором.

28.01.2020р. відповідачка електронним підписом підписала акцепт оферти на отримання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 28.01.2020 в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.10.2019р. та погодилась з основними умовами кредиту (траншу). Відповідно до вказаної заявки-анкети відповідачці було надано кредит в розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі строком користування 30 днів, зі сплатою відсотків в розмірі 1,75 % за один день користування кредитом та річною відсотковою ставкою в розмірі 638,75 %. Строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.10.2019 року становить 3 роки.

Відповідно до п. 7.1. договору позичальник підтверджує, що він самостійно перед укладанням даного договору повністю ознайомився з правилами викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору і які відповідають умовам даного договору, та погоджується з ними.

Пунктом 2.3 даного договору передбачено, що товариство має право на відступлення права вимоги за даним договором будь-кому без згоди на це позичальника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, 14.07.2021р. ТОВ "Інфінанс" уклало з позивачем Договір Факторингу № 14-07/21 за умовами якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 221939136,68 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченим цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає Новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

Відповідно до додатку № 3 до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021, позивач набув права грошової вимоги в тому числі і за договором № від 02.10.2019р., боржницею за яким є ОСОБА_1 . Факт укладення вказаного договору також підтверджується платіжним дорученням № М1 від 14.07.2021.

Вказані обставини свідчать про те, що на даний час ТОВ "Вердикт Капітал" є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору № від 02.10.2019р. і саме йому належить право вимоги до відповідачки.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 11.11.2021р. виникла заборгованість в розмірі 119 494 грн. 02 коп., з яких: 9 999 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 88 025 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 21 469 грн. 03 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами.

Отже, суд встановив, що відповідачка на підставі договору від 02.10.2019р. отримала кредит в розмірі 10 000 грн. 00 коп зі сплатою відсотків в розмірі 1,75 % за один день користування кредитом та річною відсотковою ставкою в розмірі 638,75 %, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальниці повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальниця не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн. 00 коп., що підтверджені копіями договору про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05.03.2021р., заявки на надання юридичної допомоги № 36 від 27.09.2021р., витягу акту про надання юридичної допомоги від 30.09.2021р., підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 119 494 грн. 02 коп. - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" () заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.10.2019р. станом на 11.11.2021р. у розмірі 119 494 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 02 коп., з яких: 9 999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 88 025 (вісімдесят вісім тисяч двадцять п`ять) грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 21 469 (двадцять одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) грн. 03 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" () судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" () судові витрати у 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано "01" лютого 2022р.

Суддя Ф.Г. Сокол