Справа № 308/591/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №308/4521/20 від 26 травня 2020 року, -

встановив:

14 січня 2022 року божник ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу виданого 26.05.2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/4521/20 про стягнення із нього на користь Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгорода» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.05.2020 року в розмірі 19 364,63 (дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят чотири грн. шістдесят три коп.) гривень та судовий збір у розмірі 210,20 грн. Вказує, що судовий наказ він отримав 09.01.2022 року. Заяву про скасування судового наказу обґрунтовує тим, що він не проживає за адресою, яка є боржником. Квартира за якою рвахується борг зазначено за АДРЕСА_1 , а він проживає за адресою: АДРЕСА_2 ., на підтвердження вказаного долучив копію паспорта громадянина України.

Крім того, у прохальній частині заяви ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору та поновити строк на оскарження. Зазначає, що йому виповнилося 80 років, він ветеран праці, як і його дружина, вони діти війни, отримують невелику пенсію тому сплачувати судові витрати не має можливості.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Положеннями ч.ч.2, 3, 4, 5 ст. 170 ЦПК України передбачено вимоги до форми і змісту заяви про скасування судового наказу та строків її подання.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) наказ, що оспорюється;

5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

У порушення вимог п.2 ч.3 ст.170 ЦПК України у заяві про скасування судового наказу не зазначено повного найменування заявника, його місцеперебування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Крім того, до заяви про скасування судового наказу не додано документу, що підтверджує сплату судового збору. Згідно прохальної частини заяви ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на свій вік, а саме, що йому 80 років, він ветеран праці, дитина війни, отримує невелику пенсію тому не має можливості сплатити судовий збір.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2481 гривень (ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік).

Відповідно до ч.4-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу становить 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (124,05 грн).

Відповідно до частини 1 статті 136 Цивільного процесуального кодексу України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно положень частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обставини для звільнення або відстрочки від сплати судового збору повинні бути виключними та такими, що обумовлюють необхідність у звільнені.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Отже, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, і особи, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, боржником ОСОБА_1 до заяви про скасування судового наказу не додано жодних доказів, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище і про неможливість сплатити судовий збір, у зв`язку із чим приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати судового слід відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Враховуючи наведене, оскільки заява про скасування судового наказу подана без додержання ст.170 ЦПК України таку слід повернути боржнику без розгляду.

Суд використовуючи аналогію закону роз`яснює боржнику, що згідно ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. ст. 170 -172, 173, 183, 259-260, 432 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №308/4521/20 від 26 травня 2020 року, - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.